255 
heder, som man kan see, synes de fossile Blade mig at stemme 
ret vel overeens med Bladene af Populus tremula, til hvilken Art 
jeg "derfor forelåbig henfårer dem. Å 
12. : Ulmus montana Sm. 
Vintermållerne. 
Jeg har kun nogle faa Aftryk, som alle ere Brudstykker, og 
intet af dem viser Bladets Grund. Jeg har afbildet de to bedste 
Aftryk: Tab. VI— VII, Fig. 11 viser et Blads Underside, Fig. 412 
et andet Blads Overside.  Nerverne have paa Oversiden været 
rendeformigt fordybede; Tertiærnerverne vise sig her langt mindre 
tydelig end paa Bladenes Underside, og jeg har ikke kunnet an- 
give dem paa Figuren. At det er Ulmus-Blade sees især paa 
… de talrige Secundærnerver , hvoraf nogle ere gaffelformigt deelte. 
Til en sikker Bestemmelse af Arten er mit Materiale utilstrække- 
ligt; dog vilde jeg paa Grund af Bladenes slanke Spids og det 
Fig. 414 afbildede Blads Stårrelse være nærmest tilbåielig” til at 
tænke paa Ulmus montana. Da nu hertil kommer, at Ulmus mon- 
tana er vildtvoxende her i Landet, medens U. campestris rimelig= 
viis er-indfårt, saa tager jeg ikke i Betænkning (re at hen»- 
fåre de fossile Blade til hiin Art. 
13. Corylus Avellana L. 
Vintermållerne. Maglekilde? 
Det vigtigste Stykke, som jeg har fra Vintermållerne, er 
Afståbningen af en klokkeformet Hase, hvoraf Nådden er falden 
ud. Dette smukke Exemplar er afbildet Tab. V, Fig. 8. Man | 
seer tydelig Formen af Hasens Huulhed, og man kan see Om- 
ridset af det Sted, hvor Nøådden har været heftet til Hasen 
(dette vil man dog forgjæves såge paa Figuren, thi det kan ikke 
sees, naar Stykket holdes i den Stilling, hvori det ér aftegnet); af 
Hasens Ydre seer man kun Lidet, da det skjules af Udståbningen 
af det Indre; den Plads, som Hasens Masse indtog, er paa 
17 
