346 
230 (35). Myiopatis superciliaris (Lund). 
(Tab. VII, Fig. 2.) 
Det eneste Exemplar, der foreligger af denne Fugl, er et, 
som Lund har skudt ved Lagoa Santa den 48de September 
1835. Det er en Hån i en ganske frisk Dragt; Sædstokkenes 
overordentlige Stårrelse viste, at den var skudt lige i Yngletiden. 
Lund ansaae den allerede den Gang for en ny Art, som 
han gav Navnet Muscicapa superciliaris, og, saavidt jeg kan 
skjånne, er den endnu stedse efter saa mange Aars Forléb ube- 
skreven. . ' 
Den stemmer, hvad Næbets Form angaaer, ganske med 
Myiopatis obsoleta og maa sikkert have sin Plads i samme Slægt 
som denne Fugl, med hvilken den imidlertid som Art neppe 
kan forvexles.  Stårre Lighed synes den at have med Prindsen 
af Wieds Muscipeta incanescens, som ogsaa skal være en Myio- 
Patis, men af hvilken jeg desværre ikke har seet noget autentisk 
Exemplar. Efter Beskrivelsen at dåmme”) afviger den imidlertid 
i flere Punkter ogsaa fra denne; i det Enkelte vil dette for- 
haabentligt fremgaae af den efterfilgende Beskrivelse og de 
nedenfor anfårte Maal, men som et Par af de meest fremtrædende 
Forskjelligheder skal jeg strax anfåre, at den nye Art har tre 
(ikke to) lyse Vingebaand, og at Vingens underste Dækfjær ere 
smukt svovlgule og ikke hvide. 2 
Farven er ovenpaa brunliggraa , mårkere paa Hovedet, lidt 
lysere paa Gumpen; fra Næbet gaaer et graahvidt Baand hen til 
og op over Oiet, Årmsvingfjærenes store og mellemste Dækfjær 
have lysegraae Spidser, som danne to Tværbaand over Vingen ; 
men foruden disse findes endnu et tredie Baand, som dannes af 
Spidserne af den forreste Række af de smaa Dækfjær; dette 
Baand har vel en lidt mårkere, mere rådliggraa Farve end de 
Ivende fårstnævnte, men det ér skarpt tegnet ligesom disse og 
meget idinefaldende. — Svingfjærenes Yderfaner have lysegraae 
F) Max. Pr. z. Wied, Beitr. z. Nat. Bras., Il Bd., S. 898. 
æ 
ER, æde 
