398 
ikke sjelden i hele den vestlige Deel af Provindsen Minas Geraes, 
hvor den navnlig synes at vælge moradsige og sumpige Skove 
til Opholdssted. 
Lund har skudt en Han ved Uberaba den 3die August 
1834, faa Dage senere (den 8&8de August) traf han atter Fuglen 
paa et Sted ved Navn Tejuco ikke langt fra den nysnævnte By, 
og endelig har han skudt en Hun ved Paracatu den Yde Sep- 
tember samme Aar. Selv har jeg erholdt to Hanner i August 
1855 i Omegnen af Sete Lagoas. I Provindsen Såo Paulo har 
Lund intetsteds bemærket den. 
Iris er kaneelfarvet, Næbet sort med en graalig Plet ved 
Roden af Undernæbet, Fådderne blygraae. 
1 Maven paa de Exemplarer, jeg fik, fandt jeg Levninger af 
Insekter. Hos den den 3die August skudte Han traf Lund 
allerede Sædstokkene overordentligt udviklede, og det Samme 
var Tilfældet hos de to Hanner, som jeg fik lidt senere i samme 
Maaned; derimod var Æggestokken kun lille hos den i Sep- 
tember ved Paracatt skudte Hun. 
Hr. J. Cassin har allerede fremhævet Vanskeligheden af 
al angive paalidelige Skjelnemærker mellem Icterus cayanensis (L.) 
og Swainsons Icterus tibialis"); og den i Camposegnene fore- 
kommende Form synes mig saa ganske at udviske enhver con- 
stant Forskjel mellem dem, at jeg ikke kan tage i Betænkning 
at forene disse to formeentlige Arter til een. At den her omtalte 
Form er den selvsamme, som den Prindsen af Wied har truffet 
i Kystlandets Urskove langs Floderne Itapémerim og Belmonte 
(Jequitinhonha) og beskrevet under Navn af Icterus cayanensis:”), 
kan der ingen Tvivl være om; hans Beskrivelse passer i enhver 
Henseende. Efter Stårrelsen at dåmme skulde man dernæst 
Snarest henfåre den til Swainsons Art: thi det stårste Exem- 
bå 
plar er knap 8 Tommer DM. (7" 10”)... Men ikke et eneste af 
7) Proceed. of the Acad. of Nat. Sc. of Philadelphia, April 1867, S. 57. 
re ek Naturgesch. v. Brås. Ill, 2, S. 1204. 
