92 



jiná vodorovně tažená, která zároveň křiziyící se čáry v bodu, kde se 

 řežou probíhá. Tuto vodorovnou cáru mám za část monogrammu , již 

 Konrád IL sám zhotovoval. Neb se obyčejně i barvou i jakousi neji- 

 stotou liší od částí ostatních. Okolp těchto dvou kolmých a se křižují- 

 cích čar hromadí se i ostatní písmeny monogrammu. Od r. 1027 jsou 

 tři kolmé souběžné čáry, jelikož císařův titul byl větší než králův a tudy 

 i více částí potřebí u monogrammu. Pod tak zvaným podpisem králov- 

 ským jest obyčejně (zřídka vedle něho) ohlášen^^ že kancléř listinu pro- 

 hlédl na místě arcikancléře. Nepravě se tota oznámení jmenuje podpis 

 kancléřův; an řádek ten Jak již řečeno bylo, od téhož písaře pochází jako 

 řádek první a za jednoho kancléře více písařů rozeznati se může- Za císaře 

 Konráda IL rozhodlo a ustálilo se ono památné rozděleni hodnosti arcikancléř- 

 ské mezi arcibiskupa mohučského a kolínského. Prvnéjšímu a jeho nástupcům 

 ostalo arcikancléřství v Německu, jež již dříve měli; druhé vydobyl v r. 

 1031 sobě a svým nástupcům arcibiskup kolínský- Císařská kancelář 

 byla již dříve na dvě rozdělena, tak že v listinách pro Itálii vystavených 

 jiný kancléř a arcikancléř se vyskytuje; arcikancléřství italské nebylo 

 však na jisté místo poutáno a nejednou se stalo, že arcibiskup mohučský 

 obě hodnosti měl. Tak to i bylo od r. 1024—1031, kde Aribo ve všech 

 listinách i pro Německo i pro Itálii vydaných co arcikancléř jest. Po 

 jeho smrti (v dub. 1031) zjednal si hodnost tu Piligrim, arcibiskup ko- 

 línský a od té doby ostalo to tak na všecky budoucí časy. Všecky listiny 

 Konráda II. musejí až do r. 1031 míti co arcikancléře Aribona a není-li 

 tomu tak, máme je za podvržené. Od r. 1031 mají Bardona pro Ně- 

 mecko a pro Itálii od r. 1031—1036 Piligrima a potom Hermanna. 



Kancléřové jsou i pro Itálii a pro Německo hned od počátku roz- 

 dílní. Do r. 1032 jest Udalricus, potom Burchardus a v r. 1039 opět 

 jiný Udalricus. V čele kanceláře italské byl nejdříve Hugo, potom Bruno, 

 pak Hermann a konečně Kadeloh. 



Stranou od tak zvaných podpisů krále a kancléře jest pečeť. O její 

 zachránění se v středověku nejvíce staralo. Za Konráda II. nemáme 

 pečetí na provázku privěšených jako v dobách pozdějších. Pečeť jest 

 zhotovena z obyčejného vosku a na známý spůsob připevněna. Král 

 sadě na trůnu bez lenošky, maje v pravé ruce kopí a v levé žezlo, nahoře 

 liliemi opatřené jest vyobrazení nejstarších pečetí Konrádových. Na jiné 

 jest v tomž postavení, maje v pravé ruce žezlo, v levé říšské jablko. Na 



^ 



