16 
ikke mærkelig højere ved Grunden end i Spidsen. Medens jeg har 
fundet ikke faa Exemplarer af det stribede Melonanker paa det 
Væxttrin, hvor Tænderne for nylig ere stødte sammen, har jeg kun 
fundet ganske faa, derhen hørende Ankere med endnu frie Tænder. 
Fundet af disse synes dog at udelukke den Forklaring, som man 
ellers kunde være tilbøjelig til at anvende, at de ustribede Ankere 
kunde være yngre Trin af de stribede. Af Mangel paa Materiale 
kan jeg for Øjeblikket ikke nærmere forklare dette numeriske Mis- 
forhold mellem de fuldt færdige Melonankere og deres yngre Væxt- 
trin, da jeg af denne Art kun har kunnet undersøge et Par mindre 
Brudstykker, som velvilligt ere blevne mig overladte af Hr. Prof. 
" H. Théel i Stockholm og Rev. A. M. Norman. 
Jeg skal sluttelig give følgende, kortfattede, latinske Resumé 
af de i dette lille Arbejde indeholdte Resultater: 
Inter spicula ab autoribus recentioribus nomine chelarum desig- 
nata (rut, ane. Vosm.) formas duas bene distinctas adhuc commixtas 
discernere possumus: unidentatas (chelas mihi) et pluridentatas 
(anchoras mihi). Dens (arm Carter) nihil aliud est nisi iteratio 
circumflexa partis terminalis spiculi, et in tali dente igitur partes 
easdem invenire possumus, qvæ in parte adjacenti manubrii inve- 
niuntur. Melonanchoris solis exceptis, qvibus alæ (et falx) desunt, 
dens e parte axiali (axi dentis) et expansionibus duabus tenuibus 
lateralibus (alis dentis) constat. Axis dentis cum axi manubrii 
lamina horizontali compressa (falci Carter) conjuncta est, qvæ tamen 
crassitudine increscit ubi manubrium et dentem attingit (tuberculum). - 
In chelis dens singulus im anchoris autem dentes 3—7 inveniuntur. 
Carte, Ridley et Dendy igitur alas manubrii chelarum, qvæ modo 
expansiones laterales manubrii sunt et qvibus pars axialis, falx et 
tuberculum desunt cum dentibus lateralibus anchorarum tridentata- 
rum injuria comparant. Chelæ qvædam (Chelæ arcuatæ mihi) adhuc 
cum. anchoris tridentatis (Vosmaer, Ridley et Dendy) confusæ sunt. 
Manubrium valde arcuatum habent, et expansiones laterales minutæ 
securiformes non dentes sed alæ sunt, quum parte axiali, falce et 
ESSENS EDEN E SEENDE 
