EEN EET ET SEE ET ET EN I ADR 30) PT ONE DER AN el 
PA, BES LØRT £ i ad 
ae SOREN Se FEE SE 
151 
»Sejglivet" Art. Det vilde derfor være af stor Interesse at faa 
undersøgt de forskjellige Arters Forhold i denne Henseende og at 
fastslaa den laveste Temperaturgrænse for hver enkelt Arts Ved- 
kommende. Saa meget kan dog vistnok siges med Sikkerhed, at 
denne Grænse under alle. Omstændigheder maa ligge over — an 
thi ifølge Horvath's Undersøgelssr virker denne Temperatur 
dræbende paa Frøens Muskler (Ueber das Verhalten der Fråsche 
und deren Muskeln. Verh. d. physik.- medic. Gesellsch. in Wirz- 
burg. Neue Folge. B. 4. 1873.) 
Vandudtrædning af Vævene ved Frysningen. 
Paa den frosne Frø finde vi imellem Huden og. Musklerne, 
rundt om Indvoldene, i selve Muskleries Væv, kort sagt overalt i 
Dyrets Legeme store Mængder af Iskrystaller aflejrede. Da der 
hverken hos en almindelig Frø, der ikke har været frossen, eller 
hos en Frø, der har været frossen, men er bleven levende igjen 
efter Optøningen, findes nogen Vandansamling paa de paagjældende 
Steder, kommer man let paa den Tanke, at der hos den frosne 
Frø ligesom hos frosne Planter, skulde være udtraadt Vand af 
Vævene. Saaledes vilde Isens Optræden kunne forklares. Ved en 
langsom Optøning gjenvinde Vævene deres Evne til at optage 
Vandet; saaledes forklaredes, at vi hos den optøede levende Frø 
intet Vand finde paå Isens Sted. Denne Forklaring vinder yder- 
ligere i Sandsynlighed derved, at der hos en Frø, som er dræbt 
ved en for hurtig Optøning findes: ikke ubetydelige Vandmængder 
imellem Huden og Musklerne. 
Nogle Undersøgelser, som jeg har gjort over Vandholdigheden 
af forskjellige Muskler fra friske, frosne og optøede Frøer, have 
endelig bevist Rigtigheden af denne Antagelse. Medens der næsten 
ingen Forskjel er paa Vandholdigheden af den friske og den op- 
tøede Frøs Muskler, finde vi en betydelig mindre Vandmængde 
hos den frosne Frø, hvor Undersøgelsen er foretagen, efter at Isen 
omhyggelig var fjærnet fra Overfladen af Muskelen. 
