168 
pl. 48; anno 1850; fra Japan, Kurilerne, Kamtschatka , Commo- 
dorerne) ligner overmaade meget Ligurinus sinicus, men er altid 
større; Næbet fra Mundvigen 15—16 mm, 
Ligurinus kittlitzi") (Seebohm, Ibis 1890 p. 101; fra Bonin- 
øerne) har olivenfarvet Isse og Nakke og meget mindre gult ved 
Roden af Styrefjerene og. Årmsvingfjerene; Størrelsen som LÅ. sinicus, 
men Næbet noget sværere. 
Disse to sidste Arter ville maaske vise sig at være Lokalracer 
af Hovedarten Ligurinus sinicus. I saa Tilfælde faar Slægten 
Ligurinus kun 2 Arter: L. chloris (incl. chlorotica Cab.) fra den 
vestlige palæarktiske Region, L. sinicus fra den østlige Del af 
samme Region,'og de to Arter skjelnes med afgjort Sikkerhed ved 
Årmsvingfjerenes Farve. 
De ovenfor anførte Skjelnemærker mellem Ligurinus sinicus og 
den alm. Svenske vise den først nævnte Arts nære Slægtskab 
med Stillidsen (Carduelis carduelis). Ligheden mellem de to Fugles 
Vinger er meget iøjnefaldende, endog ved et flygtigt Blik: den 
samme gule Farve paa Armsvingfjerene, de samme graa Spidser 
paa Svingfjerene, den samme rent sorte Farve påa Haanddækfjerene; 
hertil kommer endnu en lignende Fordeling af brunt paa Ryg, 
Bryst og Sider. Det tør betragtes som sikkert, at Slægterne 
Ligurinus og Carduelis ståa hinanden meget nær”); begge kunne 
tænkes udgaaede fra en ubekendt Stamform, der har haft Ligu- 
rinus sinicus' brune Farve, nærmest Stillidsens tynde Næb, men ikke 
dens skarpe Farvemodsætninger, begges gule Vingespejl, sorte 
Haanddækfjer og graa Svingfjerspidser. Denne Stamform har 
udviklet sig dels til Carduelis, dels gennem Ligurinus sinicus til 
L. chloris""t), 
") Jeg skylder ligeledes Mr. Seebohm Tak for Tilsendelsen af 2 Skind af 
denne Art, nemlig d, Bailly Isl., Boninøerne 2", 90 (Holst) og % 
Sulphur Isl., Boninøerne 7/6 90 (Holst y 
=) Swinhoe (Ibis 1860 p. 61) skriver om Ligurinus sinicus: 4En lille 
stillidsagtig Fugl med Næb søm en Svenske». 
"%) For mange gode Vink i denne Sag mk jeg Viceinspektor, cand. 
mag: Herluf Winge min bedste T' 
