37 
de midterste Halefinnestraalers traadformige Forlængelse hos de 
mindste Unger ikke medregnet.  Brystfinnerne udspringe under 
det sidste eller næstsidste Pladepar og ére kortere end 
Bugfinnerne. Halefinnen er rudeformig i alle Aldere (saa vidt 
som de foreligge); hos de meget unge ere de midterste Siraaler 
endog traadformigt forlængede, … Underkjæven er frem- 
springende og spidst afrundet. Overkjæven er kun udstyret med 
Kartetænder; de saakaldte «dents en cil» eller Kamtænder mangle 
ganske. (Poey har derfor Ret i at beskrive den som homodont 
i Modsætning til Duméril, der indordner den blandt de hetero- 
donte). Til en rundagtig, bagtil indskaaren Tandkarte paa Ganen 
Svarer en mindre, aflang, paa Tungen. Paa de yngste Exem- 
plarer- udmærke de 4—5 forreste Par af Underkjævens Tænder 
sig ved deres Størrelse og krumme Form, som Poey beskriver 
det bos E, sphyrænarum. Farvelegningen synes at være omtrent 
den samme som hos E. naucrates: et mårkt Baand paa Siderne 
af Hovedet, fortsættende sig langs "henad Kroppens Sider med 
en fin lys Linie nedenfor det; den åyre lyse Linie er mindre 
tydelig, og paa flere af de yngre .Exemplarer er hele den be- 
skrevne Tegning enten ganske utydelig eller kun meget svagt an- 
tydet. Halefinnens åvre øg nedre Rand ere hvide hos yngre 
"Exemplarer; ligeledes ere Gatfinnens og Rygfinnens forreste og 
håjeste Del samt Bryst- og Bugfinnerne hvide eller hvidlige. 
3. Echeneis remora L. ! 
Af denne vel bekjendte Art har der foreligget mig 69 Ex- 
emplarer fra de forskjelligste Steder: Middelhavet, Atlanterhavet, 
Vestindien, det indiske Hav og Sydhavet. For 23 af disses 
Vedkommende er det udtrykkeligt angivet, at de ere tagne paa 
Hajer, og for fleres særligt, at de ere tagne paa «Hvidhajer» 
(Carcharias lamia). Det eneste Exemplar, som Poey fik (af ham 
beskrevet under Navnet E. postica) sprang ud af Munden paa 
en Galeocerdo tigrinus. Det var jo ogsaa paa en Galeocerdo, 
at de Exemplarer bleve fundne, som have foranlediget Artens 
