38 
Optagelse i den islandske Fauna%). Det er altsaa sikkert nok, 
at E: remora forekommer paa eller hos Hajer, øg den er, saa 
vidt jeg véd, den eneste Art af Slægten, om hvilken dette er 
konstateret >). 
Museeis stårste Exemplar er 200 Mm. (altsaa over 7/9 Tomme) 
langt. Pladeparrenes Antal vexler fra 16 til 20; dog ere Tallene 
16, 19 og 20 forholdsvis sjældne. Tallet 46 (som slet ikke 
synes at være forekommet paa et eneste af de talrige Exem- 
plarer, som-Ginther har undersågt) har jeg kun. fundet hos 
eet Exemplar, 20 (om hvilket det samme gjælder) ligeledes hos 
eet, 17 hos sex og tyve, 18 hos fyrretyve, 49 hos ni. Farven 
er hos de fleste brun, men enkelte ere mere eller mindre hvid- 
brogede eller næsten ganske lyse, dog ikke saa hvide som 
de nedenfor beskrevne E. pallida. Hovedets Brede er omtrent 
det halve af Skivens Længde eller noget mindre, Skivens Længde 
knap en Tredjedel af Totallængden.  Brystfinnerne, hvis Spidser 
rage lidt ud over Skivens Bagende ellér ende i Linie med denne, 
udspringe under femte eller sjette Pladepar bagfra "=+).  Hale- 
finnen er indskaaren (indbuet) i alle Aldere. Kamtænderne ind- 
tage omtrent Halvdelen af Mundens åvre Rand.  Ganetænderne 
danne en Halvmaane eller et bagtil dybt spaltet Parti, Tunge- 
fænderne en lille Gruppe. — Det mindste foreliggende Exemplar 
=) I Aaret 1635- (Faber, «Naturg. d. Fische Islands», p. 116). Det i 
Aaret 1720 iagttagne og sp i Annalerne optegnede Exemplar- 
blev fundet fastsuget til en Baad. De Exemplarer, som Prof. Steen- 
strup fik under sit Ophold i Pris vare ligeledes komne dertil 
med et Skib. 
3%) Daldorfs E. squalipeta vare ogsaa tagne paa Hajer i Atlanterhavet. 
ilken de uparrede 
Spidserne af Ryg- og Gatfinnen altid naa nærmere hen til Hålefinnen 
end hos stårre Exemplarer. 
2) Hos det ovenfor omtalte (ostindiske) Exemplar med 20 Pladepar er 
Skivens Længde stårre end en Tredjedel af Totallængden, og Bryst- 
finnerne udspringe mellem syvende og ottende Pladepar bagfra. . 
KEE EL SEN SEERE NER Er de rn rasen le SAGE jk w 
