206 
de Bahu er godt og vel dobbelt saa stort, i fuldkommen Overens- 
stemmelse med hvad der ogsaa er Tilfældet hos Hoplophorus 
ornatus!). Hvad Betragtningen af Hovedskallen lærer os, stad- 
fæstes endelig middelbart af den Omstændighed, at alle de i 
Lapa de Bahu fundne Pandser-Levninger tydelig vise sig at 
hidråre fra Pandsere, hvis Smaaskjolde have baaret den sædvan- 
lige Roset-Skulptur, a: et Midtfelt omgivet af en Kreds af mindre 
fem- eller sekskantede Felter, indbyrdes adskilte ved mere eller 
mindre dybe Farer. Selv om det for Tiden maaske neppe kan 
afgjåres, hvilke af de foreliggende Smaaskjolde og Pandser-Brud- 
stykker, der snarest bår henføres til Lunds Hoplophorus meyeri, 
og hvilke til den anden i Bahu-Hulen begravede Glyptodont, 
saa tror jeg, al man.i alt Fald kan sige saa meget, at ingen af 
dem kunne hidråre fra Pandseret af en Panochthus, hos hvilken 
Slægt Smaapladerne ifålge Burmeister ikke skulle være for- 
synede med Rosetter, men frembyde en ensformig vortet eller å 
knudret Overflade. 
Men ihvorvel Craniet er af en Hoplophorus (s. str.), maa det 
dog tilhåre en anden Art end den, hvis Skelet Burmeister 
har beskrevet?), og i hvilken han mener at gjenkjende Owens 
blot paa et Par smaa Pandser-Stumper grundede « Glyptodon 
ornatlus». Til dette Resultat er ogsaa Burmeister selv efter 
nogen Tvivlen bleven ledet ved Betragtningen af Afbildningerne i 
Dr. Lunds Afhandlinger, vg har derfor i sine sidste Arbejder 
optaget den her omtalte Glyptodont som en egen Art, men pååa 
Grund af disse Afbildningers fejlagtige Betegnelse naturligvis an- 
taget den for, Lunds Hoplophorus euphractus og kaldt den saa- 
ledes?). Det er fornemmelig Afbildningerne af Hovedskallen og 
af Bagfoden (Tab. LI—LIN), paa hvilke han stølter sin Mening. 
Jeg har allerede i det Foregaaende sagt, at jeg anseer. det for 
) 1. c., Entr. 9, Pl. XVIII. 
l 6,-Entr,.9. (1871). 
"13 5. 27919; 
Arch. f. Naturgesch., 38ste Jahrg., 3 Heft, Berlin. 1872, -S. 262, 
tk 
