215 
sig, er derfor, om den skal betragtes som et normalt, en vis 
Art tilhårende Særmærke, eller om man kun har en tilfældig 
individuel Afvigelse fra det sædvanlige Forhold. for sig. Det er 
imidlertid ikke let at afgjåre det Har man kun at gjøre med 
en Anomali, har den i alt Fald været tilstede paa begge Sider 
af Hovedskallen; thi den venstre nedstigende Kindbuegren (Nr. 
737) synes at frembyde lignende Forhold. Rigtignok findes der 
kun en eneste Kindaabning paa dette Brudstykke, og forudsat, 
al Forholdet har været som paa håjre Side, maa Grenen derfor 
ganske vist være sprukken eller revnet paa den Maade, at Brudet 
er gaaet langs igjennem den ikke tykke Skillevæg mellem den 
&verste og nederste Overkjæbekanal. Men paa den anden Side 
svarer den Kindaabning, som-er tilstede, aabenbart i Stårrelse 
og Form kun til den nederste af de to paa Stykket af den håjre 
Kindbue; selv om det var givet, at der kun havde været dette 
ene Hul paa venstre Side, vilde der altsaa kun være en anden 
Slags Anomali paa venstre end paa håjre Side, men ikke et 
normalt Forhold; thi hertil vilde endnu udkræves, at den venstre 
Kindaabning og den tilsvarende Overkjæbekanal havde havt mere 
end det dobbelte af dets nuværende Vidde. = Imidlertid holder 
jeg det efter Brudfladen at domme for det rimeligste, at Brudet 
eller Revnen virkelig har taget den ovenfor omtalte mærkelige 
Retning, og at der har været to Kindaabninger paa venstre Side 
ligesaa vel som påa håjre. Men selv om der saaledes for saa 
vidt har været Overensstemmelse mellem begge Kindbuerne, er : 
der dog et Punkt, i hvilket der viser sig en Forskjel. Lidt inden- 
for den nederste Kindaabning udgaar der nemlig fra den tilsva- 
rende Overkjæbekanal to snevrere Gange tæt ved Siden af hin- 
anden, af hvilke den forreste aabner sig ind i Bunden af den 
tredje Tandhule, medens den bageste synes at strække sig hen 
imod den fjerde Tandhule.. Men paa Brudstykket Nr. 737 have 
disse smaa Bigange aabnet sig ind i den nederste Overkjæbekanal 
i en kjendelig længere Afstand fra dens Munding, end det er 
Tilfældet paa det stårre Brudstykke Nr. 531… Der er dog altsaa 
