" 
2419 É ; 
anden Vej ledes man til at formode, at de snarest tilhåre en 
Art af den sidstnævnte Slægt; havde de nemlig hidrårt fra 'en 
Schistopleurum, vilde der dog vel blandt de af Lapa de Bahu 
udtagne Pandserrester bave været enkelte af de pyramidale Ben- 
knuder, med hvilke denne Slægts verticillate Hale er besat; men 
der er ikke fundet en eneste, hvorimod der er udgravet flere 
Brudstykker af det skedeformige Pandser eller det Benhylster, som 
omslutter den bageste Del af Halen hos alle de andre Glyptoødont- 
Slægter, Nu er det vel saa, at Slutninger ad negativ Vej i og for 
sig ere mindre sikkre, og i dette særlige Tilfælde maa det erkjendes, 
at Halen neppe bærer halvandet hundrede slige Benknuder, saa at 
det paa ingen Maade er umuligt, at de alle kunne være blevne over- 
sete ved Udgravningen, selv om de virkelig have ligget omstråede 
i Hulens Jordlag. "Men alligevel er der, om ikke Vished, saa 
dog Sandsynlighed for, al den ovenfor fremsatte Formodning er 
rigtig. At de paagjældende Kindbuefragmenter imidlertid ikke 
kunne have tilhårt nogen af de tvende ældre Arter, Glyptodon 
elavipes og Gl. reticulatus, tror jeg, at man tår antage for sikkert, 
selv om man slet ingen Vægt vil lægge paa den dobbelte Kind- 
aabning; thi der er blandt Pandser-Smaapladerne fra 'Lapa de 
Bahu (hvor forskjellige de end ere indbyrdes) ingen, som i 
Skulptur og Stårrelse ligner dem hos de ældre Arter eller 
kommer dem nær i Tykkelse; og denne Omstændighed tår man 
vistnok tillægge afgjårende Betydning her, hvor det ikke (som 
ved de nysnævnte Haleknuder) gjælder Pandserdele, af hvilke 
der kun findes et ikke meget stort Antal paa hvert Pandser, men 
saadanne, som maa komme for Dagen, hvor ubetydelig en Rest 
der end findes af den hele Pandserbeklædning. 
Saaledes vare altsaa alle de Glyptodonter, af hvilke Lund har 
fundet Levninger i Velhas-Dalens Huler, forskjellige fra dem, som 
samtidigt beboede de Egne, som den Gang udgjorde de nuværende 
Platalande. Dette Resultat forekommer mig rel tilfredsstillende; thi, 
Alt overvejet, er der dog vel snarere Grund til at vente, at disse 
temnielig vidt adskilte Egnes Faunaer ogsåa i hin forholdsvis 
