241 
Underafdelinger Praticola og Sylvicola, der kun ere byggede paa 
Forskjellighederne i Formen af denne Tand. Ligeledes maa 
Blasius's") Afdeling Agricola, hvortil alene 4. agrestis hører, 
gaa ind under Afdelingen Arvicola, idet heller ikke det andet 
Skjelnemærke mellem disse to Grupper, Formen af Interparietal- 
benet, er constant. Der findes Exemplarer af 4. agrestis, hvis 
Interparietalben paa Siderne have de bagud rettede Spidser, og 
omvendt Exemplarer af 4. arvalis uden disse. 
En Forandring af en væsenligere Art bliver det, at et af de 
bedste Skjelnemærker mellem ÅA., agrestis og A. arvalis maa svinde 
som inconstant, Et andet Skjelnemærke, der stærkt fremhæves 
af Blasius, den Haarstribe, der findes i Øret hos 4. agrestis, 
ikke hos 4. arvalis, omtales slet ikke af Fatio i hans «+ Faune 
des Vertébrés de la Suisse». Hos de faa Exemplarer, jeg har 
undersågt, har denne Charakter været tydelig udviklet. Der kan 
"i det hele taget næppe være Grund til al tvivle om disse to 
Årters Selvstændighed; hvad. der ogsaa taler stærkt herfør era 
der ved Skanderborg, hvor begge Arter findes ved Siden af hin- 
anden, kun forekommer yderst faa, hvis Tænder kunne henregnes 
til Overgangsformerne. : 
"Med. det samme. skal jeg gjoåre opmærksom paa et Par 
Undjagtigheder hos Blasius angaaende danske Forhold, - Det 
er Melchior (1834)?), ikke Selys Longchamps (1844), der 
forst bar draget A. agrestis frem igjen. fra Forglemmelsen, hvad 
ogsaa Lilljeborg?) bemærker. Blasius's Fortælling om, at 
Melchior i Afstand har set en Odder og for den foreslaaet 
Navnet Lutra nudipes, maa bero paa en fuldstændig Misforstaaelse 
af den danske Text. 
1) Blasius: Naturgeschichte der Såugethiere Deutschlands, Braun- 
schweig 1857. s 
?) Melchior: Den danske Stats og Norges Pattedyr,” Kjåbenhavn 1834. 
(Udgivet 3 Aar efter Forfatterens Død). 
3) Lilljeborg: Sveriges och Norges”Ryggradsdjur, i1ste Bind 1874. 
16 
