248 
De stemme, hvad Ud%iklingshistorien angaar, fuldstændig overéns 
med den sidstnævnte Plantes og ere af samme morfologiske 
Værdi. Deres Ydre er dog et ganske andet; saaledes ere de 
kegleformede og ikke linjeformede, som de hos Sicyos; fremdeles 
ere de ligesom Frugtknuden grånne og belagte med et" tykt 
Vokslag, som viser nydelige Revner (ligesom hos Thuja?); endelig 
mangle de Modhager og ere forsynede med Stomala, undertiden 
ogsaa med Kirtelhaar af samme Bygning som det apikale, der 
blot ved en noget stårre Mægtighed adskiller sig fra det tilsva- 
rende hos Sicyos. Deres anatomiske Bygning er ligeledes ved 
en stårre Rigdom paa Celleformer forskellig fra Sicyos-Piggenes; 
et Tværsnit af en ;Cyclanthera-Emergens viser os i Midten et 
stort, veludviklet Karbundt, udenom hvilket der findes et tykt, 
svampet Parenkymlag, hvis Celler fåre store, mårkegrånne Kloro- 
fylkorn; udenom dette Væv forekommer der et skarpt afgrænset 
Lag åf tyndvæggede, langstrakte (dog ikke prosenkymatiske) 
Celler, der ligge umiddelbart under Epidermis.  Cyélanthera's 
Emergenser ere altsaa meget håjt organiserede og udgåre det 
tredje Led i Rækken Solanum — Sicyos — Cyclanthera. 
6. Ranunculaceæ. 
Nigella. 
Indenfor Ranunculaceernes Familie træffe vi forskellige 
Trikomformer; jeg skal her blot omtale et Par af dem og vil da 
forst henlede Opmærksomheden paa Frugiknuden af en Årt 
Nigella (rimeligvis N. sativa), som er besat med smaa, hvidlige, 
næsten kugleformede Udvækster?). Undersåge vi Udviklingen af 
dem, finde vi, at det er Epidermis, som frembringer dem. 
Glandelen anlægges nemlig derved, at en lille Gruppe Epidermis- 
celler strække sig radialt, navnlig de centrale, som derved blive 
ag ge: Bary: «Wachsiberzage der Epidermis»; Bot. Zeitg. 1871. 
| Sé Maout et Decaisne: «Traité général de Botanique», S. 394. — 
De vilde aabenbart af Meyen være kaldet «Perldrisen=. 
