269 
mellem det secernerende og det ikke secernerende Væv viser os 
Overgangen med al ånskelig Tydelighed, og Jussieus Fejltagelse 
er næsten kun forstaaelig, naar man antager, at han har arbejdet 
med et meget slet "Instrument. — Ihvorvel jeg ikke har under- 
sågt Kirtelens Udvikling fra dens allerfårste Anlæg, have de 
yngste af mig iagttagne Stadier dog vist, at den maa betragtes 
som en (karfårende) Emergens, dannet ved Delinger af Vævet 
under Overhuden. 
47.  Ailanthus glandulosa. 
Ailanthus glandulosa har som bekendt faaet sit Artsnavn 
deraf, at den er udstyret med «foliolis basi glanduloso-dentatis» ; 
påa Underfladen af Smaabladenes Tænder vil man nemlig finde 
en lille vorteformig, grånlig Forhåjning, der ved sit sukkerholdige 
Sekret giver sig tilkende som et ekstrafloralt Nektarium; (det er 
ikke -alene indskrænket til Basaltænderne, men ogsaa håjere oppe 
vil man af og til kunne finde det. Et Tværsnit af Bladet viser 
0sS, at det secernerende Væv udgår. en Del af Mesofyllel i Blad- 
pladens underste Halvpart; en temmelig stor Gruppe af tynd- 
væggede, protoplasmarige Celler blive utydeligere udad imod 
Overhuden; de af dem indesluttede, secernerende Celler ere 
kendelig radialstrakte1) og ordnede rækkevis saaledes, at de 
Synes at udstraale fra et lidt udenfor Nektariets Top liggende 
Centrum; det udenfør det afgrænsende Cellevæv liggende Mesofyl 
er almindeligt Svampeparenkym. Under Bladoversidens Epidermis 
låber som sædvanlig et Lag Pallisadevæv, hvis Celler dog oven- 
Over Glandelen ere kortere end ellers.  Bladundersidens Epi- 
dermis strækker sig hen over den secernerende Cellegruppe og 
er kun ved et Par Lag Parenkym adskilt fra denne. — For- 
medelst den fremrykkede Aarstid blev det mig desværre ikke 
Muiigt at undersåge dette Organs Udvikling og saaledes at afgåre 
Te re SE 
") Hvorved Nektariet kommer til at rage vorteformig frem. 
