272 
Bygning som hos fårstnævnte, altsaa en karbundtfårende, emer- 
gensagtig Vævsvulst, hvis secernerende Epidermis bestaar af 
smalle, prismatiske, tangentialdélte Celler, ligesom hos Prunus 
og Ricinus. Jeg skal, ikke opholde mig videre ved dette Organ, 
men endnu bemærke, åt der hos Cnidoscolus forekommer meget 
store, paa en svag, temmelig smaacellet «Bulbus» staaende til- 
trykte Brændehaar saavel paa Bladstilken, som paa Bladribberne: 
Disse Brændehaar ere gånske overordenlig tykvæggede; deres 
Fasthed og Stårrelse går det ingenlunde vanskeligt at tage el 
tyndt Længdesnit af dem; man vil da sé, at Cellevæggen (de ere 
naturligvis. éncellede) bestaar af en meget tyk, kutikulariseret, af 
lalrige. fine Lag sammensat. ydre Dél og et indre, af Cellulose 
bestaaende Lag. … Ligesom hos Neldens store  Brændehaar er 
disses Spids kugleformig oppustet!). 
Omalanthus populifolius. 
Paa samme Sted som hos Hura og Cnidoscolus finde vi hos 
Omalanthus én sukkersecernerende Kirtel. Dennes Epidermis 
deles ved Tangentialvægge, men langt fra saa regelmæssig, Som 
"hos de to nævnte Planter, de ved Tangentialdelingerne opstaaede 
Celler adskille sig kun lidet fra det underliggende Parenkym, 
saa at Præget af en egenlig Epidermis,. der dog var bibeholdt 
hos de to ovenfor nævnte Planter, her er udvisket. Det secer= 
nerende Vævs Kutikula er tyndere end den almindelige Overhuds- 
Den hos 
Stillingia sebifera 
forekommende nektarafsondrende Kirtel svarer i Stilling ganske 
til den hos forrige Plante omtalte; men den secernerende Epi- 
dermis er som hos Hura. 
1) Hos Onidoscolus aen, findes der i Bladstilkens meg eg 
Mængde Krystalgrupper af oksalsur Kalk. En stor Dél af dem dl 
ved tydelige Cellulosetraade ophængte ved Cellevæss gg 
saaledes som Rosanoff og flere, hvoriblandt ogsaa jeg selv er 
md beskrevet det for andre Planters Vedkommende. (cfr. «Nat. For: 
dsk. Medd.», 1874, S. 121, samt 1875, S. 51). 
