285 
tion; der med udmærket Energi og Dygtighed lededes af Sveriges 
nuværende Marineminister, Friherre F. W. v. Otter, lykkedes 
ogsaa fuldkomment. 
I sin «Redogårelse får en expedition till Grånland år 
18701) bekjendtgjorde Professor Nordenskidld dette mærke- 
lige Fund, og, ståltende sig til disse Jærnmassers kemiske Sam- 
mensætning, Form og Udseende, erklærede han dem i Lighed 
med, hvad der siden Chladnis Tydning af det Pallasske Jærn 
er bleven almindeligt, for Meteoriter; ja endog for miocæne 
Meteoriter. Han fandt nemlig?):; «dels att lins- eller skifformiga 
partier af gediget jern på samma stålle forekomma i den under- 
liggande basalten, dels' att betydliga basaltstycken flåcktals bilda 
ett verkligt skal på de stårre meteoritstyckena och åfven någon 
gång fårekomma insprångda på styckenas yta bland jernet», og 
sluttede deraf: watt hela meteorjernfallet egt rum under den tids- 
period, då dessa grånlåndska basaltmassor hopade sig, d. v. s. 
under den senare delen af krit- eller bårjan af det tertiæra tid- 
skiftet». Paa et andet Sted2) siger han det samme endnu tyde- 
ligere: «The meteorits .... seem to have formed the principal 
masses of an enormous meteoric fall, which took place during the 
Miocene period, extending over an immense area (some 200 English 
miles) not only of the region occupied by the Greenland basalt, 
but also where the country is composed of granite-gneiss.» Paa 
begge disse Steder, ligesom paa et tredie”), gaar han ud fra, 
at der om de låse Jærnmassers Oprindelse ikke kan være nogen 
Tvivl, og at Vanskeligheden kun ligger i at forklare, hvorledes 
det Jærn, der findes i Basalten, er kommet der; at det hører 
Sammen med de låse Masser, betvivler han ikke, og han anser 
Tr 
2 "ti niger u K. Sv. Vetensk. Akadem. Fårh. 1870, S. 973. 
ie S: 1 
Sy ike Rknyskd journal of the geolog. society of London, Vol. 28, S. 44. 
") Fåredrag på Kgl. Vetensk. Akad. hågtidsdag d. 5 April 1872, refereret 
i flere. svenske Blade, deriblandt i Post- och Inrikes Tidningar, Nr. 11 
og 111 for 1872. 
