332 
telse. Under Axeomdrejning bevægede den sig langsomt fremad 
i rette eller krammede Baner, idet Cilieenden var bagest. … Jeg 
saa kun Cilievirkninger i den ene Ende. Til forelåbig Betegnelse 
har jeg givet den ovenstaaende Navn; senere Undersågelser ville 
forhaabenlig vise, om det skal være blivende. - Fra Monaderne 
af Vinosa-Gruppen afviger den ved sin Farve og Maaden hvor 
paa Enden ér afrundet, fra de Okenske ved sine Stårrelsesfor- 
hold; desidste kommer den aabenbart nærmest. Jeg har kaldt den 
Monas, skjånt dette Navn neppe kan vedblive at bruges for disse 
rode Bakterier, som her omtales; men jeg vilde dermed betegne, 
at den slutter sig nær til Monas Okenii, Ophidomonas osv.  Rig- 
ligst vil det være at forene de råde Monader med de alminde- 
lige Bakterier, og denne Art vilde da blive en Bacillus- 
6. Monas vinosa Ebrenb.; Monas erubescens Ehrb.; Monas 
Warmingii Cohn; Rhabdomonas rosea Cohn. Tav. VII, Fig. 6. - 
Hovedmassen af Bakterier i de rådfarvede forraadnende Dele 
ved vore Kyster dannes næsten overalt af de oven for anfårte 
wArter«; i alle Pråver af rådt Mudder, som jeg har faaet fra Born- 
holm til Fané, har jeg næsten stedse fundet enten den ene eller 
anden. af dem overvejende og -de andre mere eller mindre talrig! 
indblandede, eller ogsaa var Selskabet ligelig blandet. Men disse 
Former trænge lil en nærmere Omtale,. fordi jeg her mere end 
paa andre. Punkter føres. til. en Opposition: mod Cobns Ån- 
skuelser om Formens og Stårrelsens Betydning for Adskil 
lelse af Arter i denne primitive Del af den organiske Natur, ?& 
fordi denne hele Gruppe rimeligvis vil faa stor Betydning re 
Studiet af Bakteriernes Formforhold: overhovedet. 
Monas vinosa angives af Ehrenberg (IX, S. 44) at være sigt 
afrundet i: begge! Ender; Y505—1f50' Mm: (2—4 pm) langs rådvins" 
farvet («lebhaft rothu) og at have en meget langsom Bevægelse. 
Morren (XI, S. 25) angiver Middelstårrelsen til 1/00 Mm. = 2% 
mer «der gives endnu mindre Exemplarer, end Ehbrenberé . 
anfårt», Til denne «Art» henfårer Cohn nu: ogsåå de meget 
smaa Monader, som »in unzåhligen Massen» sværmede omkring 
