363 
Traad i flere mindre eller gjennem Dannelsen af Æg, Sporer 
eller lignende Formeringsorganer, endnu ikke iagttaget. For 
åvrigt synes Ehrenbergs Monas gliscens (IX, S. 135: Tab; 
Fig. 14, der imidlertid kun er 5 u tyk (1/60 Mm.), i visse Hen-= 
seender, navnlig ved de mårkegraa Tverbælter, at”ligne smaa 
indsnårede Exemplarer af 2. mirabilis; skulde den være lignende 
Beggiatoa-Kim? Hvis O.F. Miller eller Ehrenberg skulde 
have beskrevet disse Beggiatoa-Kim, maa det vist være under 
Navn af Volvox globulus eller Doxococcus globulus (Miller, 
XVIII, S. 13, Tab. 3, Fig. 4; Ehrenberg, IX, S. 29, Tab. 2, 
Fig. 1), hvilket dog er vanskeligt at afgjåre. 
11. Monas Miilleri Warm. ( Volvox punctum O. F. Miller?); 
Monas fallar Warm. Paa dette Sted maa jeg omtale en Orga- 
nisme, som ikke synes at have været iaglitaget siden Otlo 
Friedrich Millers Tider, om den overhovedet har været iagt- 
laget, Paa de samme Steder som Beggiatoa mirabilis og dens 
Kim, i Mudderet ved vore Kyster, hvor ogsaa de råde Bakterier 
leve, findes, ofte i tallåse Mængder, den lille Tab. X, Fig. 1 af- 
bildede Monade; den såger især de åvre Regioner af Vandet, og 
i Glas, jeg har havt henstaaende, har den i hundredevis været 
at finde i de Bakteriehinder, som danne sig paa Vandfladen. 
Havbunden ved Badehusene ved Strandpromenaden er i de inde- 
lukkede Bugter lige ved Landet ofte dækket med Beggiatoaer, 
og Vandet har en smudsig Farve og stinker af Svovlbrinte; her 
f. Ex. tumle Legioner af denne Monade sig i Vandfladen. Jeg 
kjender den hidtil kun fra Kjåbenhavn og fra Roskilde og har 
fundet den til langt ind i November. Disse Monader ere kugle- 
runde eller lidt ellipse- eller ægformede; deres Tykkelse er 
fra 5,6 u til 45 u, og naar de ere i Deling, kunne de være 
endnu lidt længere; de naa altsaa i Stårrelse nær op til 
"Kimene» af Beggiatoa mirabilis; naar det paa Tavlen synes, 
Som om de kunne blive dobbelt saa store som de mindste af 
disse, maa det bemærkes, at B. mirabilis og dens Kim paa 
