SSO SEE ET NER 
OOS EU RON 
39 
hindres den forreste Kindtand af Fortandens Rod i at voxe fremad, 
og naar undtages, at den faar en betydelig Mægtighed, forandrer 
den ikke meget i sin typiske Form; det samme gjælder om den 
mellemste øvre Tand, der er trykket af de andre; den bageste øvre 
Tand vedbliver derimod stadig at fåje nyt til ved sin bageste Ende; 
den har ogsaa særlig Grund til at voxe, fordi den ligger nærmest 
til at paavirkes af den stærke Tindingmuskel; men den naar dog 
langtfra den forreste Tands Mægtighed. I Underkjæben, hvor For- 
tandens Rod ikke hindrer Kindtændernes frie Væxt, fordi den gaar 
ved Siden af deres Rødder, er det den forreste Tand, der, ligesom 
hos andre Mus, særlig voxer og føjer nyt til ved sin forreste Ende. 
Følgen af Tyggemusklernes og Tændernes stærkere Udvikling 
er stærkere Tryk. paa Hovedskallen; "deraf følger stærkere Væxt, 
stårre Fasthed, navnlig i de Ben, der nærmest paavirkes. Alle 
Hovedskallens Ben ere betydelig stærkere end hos andre Mus af 
samme Størrelse og Såmmene mellem dem fastere"); i håjeste Grad 
gjælder dette om Overkjæbebenet, hvis Krop og Ganedel særlig faa 
en meget usædvanlig Tykkelse samtidig med, at Såmmen mod det 
tilsvarende paa den modsatte Side helt forsvinder, idet den voxer 
til allerede hos Ungerne, og Sømmene mod de tilgrændsende Ben, 
navnlig Pandebenet, blive meget faste. Heri er der netop en be- 
tegnende Forskjel fra andre Mus. hos hvem Trykket paa Overkjæbe- 
benet tilsyneladende frembringer den modsatte Virkning, en uafbrudt 
langsom "Væxt i Forbindelsen med Pandebenet, saa at Overkjæben 
med Alderen sænkes længere og længere ned; dels derved, dels 
ved Tandhulernes Udfyldning opnaas, at de øvre og nedre Kind- 
tænder altid kunne komme i Berøring, skjønt de efterhaanden 
slides ganske flade; hos Markmusene, hvis Tænder stadig voxe, 
1) At Markmusenes Hovedskaller ere fastere end Musenes' viser sig paa 
en charaktéristisk Maade i den Tilstand, hvori de findes i Uglegylp. 
Markmusenes Hoveder ere ikke sjelden ganske hele; som oftest ere 
dog Benene i den mere skrøbelige bageste Del løste fra hverandre; 
men det forreste Stykke, Pandeben, Overkjæbe 0o.s.v., er altid helt. 
Musenes Hovedskaller ere derimod aldrig hele, og Benene i det for- 
reste Stykke meget ofte løste fra hverandre. 
