45 
mastoidea og tegmen tympani ere meget mindre; derfor er ogsaa 
Udsnittet i Nakkebenet mindre, Grunddelen af Nakkebenet og det 
bageste Stykke af det bageste Kilebens Krop bredere og fossa ptery- 
goidea længere; 0.8. v., 0.s.v. — I det hele ere dens Forskjellig- 
heder fra de andre Markmus saa store, at den virkelig fortjener 
at staa i en egen Slægt)”. 
Til Arvicola agrestis som den håjeste er der i det fore- 
gaaende stadig set hen. Den synes endnu lidt ifærd med at udvikle 
sig højere. Det er først hos den, at den mellemste øvre Kindtand 
begynder at afvige fra Hesperomys-Typen ved i Stedet for fire Slynger 
at faa fem, ved en Udvidelse og Deling af den,bageste i to; men 
"paa adskillige Individer findes endnu kun fire. Den forreste øvre 
Kindtand har sædvanlig Hesperomys-Typens fem Slynger; men hos 
temmelig mange fremkommer der sex Slynger, ligeledes ved, at den 
bageste deler sig i to. Baade den bageste øvre og den forreste 
nedre Kindtand have ofte flere Slynger end de tilsvarende Tænder 
hos nogen anden dansk Art, men vexle betydelig i Form”). 
Meget nær ved Arvicola agrestis, men dog i flere Henseender 
et lille Skridt lavere, staar Arvicola arvalis. Dens Tænder nåaa 
aldrig fuldt saa håjt i Udvikling; dens Trommeben er lidt mindre, 
dens tegmen tympani lidt mindre svampet, dens Nakkebensgrunddel 
lidt bredere, dens Næseben lidt smallere. 
Et betydeligt Stykke lavere i de vigtigste Forhold staar Vand- 
1) Coues, der har givet Slægten et nyt Navn, Euotomys, siger om den 
i Anledning af dens Ligheder med andre Mus og Markmus: ,,We may 
surmise that Evotomys remains nearest an original type of Glires, 
from which both the Murinæ (under Murinæ ogsaa Hesperomys etc.) 
and Arvicolinæ of the present day have descended" (Coues and Allen: 
Monogr. of North Amer. Rodentia, 1877; p 135). Hvis dermed skal 
siges, at der er ,,Murinæ", der ere afledede af hypudæus-agtige Dyr, og 
derimod ikke, at Hypudæus er afledet af ,,Murinæ", er Meningen bag- 
vendt, fordi Markmusene i enhver Henseende ere afledede af ,,Murine". 
) Tænderne hos Myodes torqvatus have efter Afbildning (Nehbring: 
Zeitschr. ges. Naturw., Bd. 45, 1875; pl. I fig. 1) at dåmme stor 
Lighed med de højest udviklede 4. agrestis-Tænder; men Forholdet 
mellem M. torgvatus og andre Markmus er ikke opklaret. å 
