st 
" Vorte. Da Svikkelaksen ofte er tydeligt zigzagbøjet, staa disse Nk- 
tarier ogsaa i Zigzag (Træsnit Fig. 3 a og 5). 
— Med Hensyn til deres histologiske Sammensætning kan jeg kun 
… fremhæve den store Lighed, der hersker imellem denne og den 
foregaaende Arts Bygning; Epidermis er her som hist, men da 
Nektariernes Højde er større hos H. spicata, er det subepidermale 
Parenkym hos denne mere udviklet; dette gælder navnlig om første 
Lag heraf,-som paa et senere -Udviklingstrin strækkes stærkt i 
radial Retning og tangentialdeles noget uregelmæssig. Herved bliver 
det subepidermale Væv i højere Grad end hos H. verbascifolia ud- 
præget paa en egen Maade, især da det aldeles ingen Krystaldruser 
; kommer til at indeholde. 
Paa denne Art har jeg kunnet følge UA rer. som 
for øvrigt intet særligt frembyder. 
Nektarierne anlægges allerede meget tidlig ved Delinger i det 
" subepidermale Væv (Periblemet) og ere altsaa Emergenser; paa denne 
Tid have Sviklerne endnu ikke antaget den mere eller mindre vand- 
rette Stilling. Allerede meget tidlig begynder det Overhudslag, 
som beklæder den fra. Begyndelsen af halvkugleformede Emergens's 
Isse, at strække sig meget betydelig i radial Retning, saa at Prisme-. 
lagets Anlæggelse altsaa gaar langt tilbage i Organets Udviklings- 
historie. Først paa et langt. senere Trin deles Cellerne i første 
"Bubepidermale. I øvrigt forekommer det mig ikke, at Udviklings- 
historien frembyder noget, som fortjener en speciellere Beskivelse, 
hvorfor jeg ikke agter yderligere at opholde mig ved samme. 
Det kan eridnu tilføjes, at den røde Farve, hvormed Nektarierne 
i levende Tilstand prange, skyldes et navnlig i den nedre Halvdel 
af Overhudscellerne i Form af yderst fine Korn til Stede værende 
Stof. Det kan for en overfladisk Iagttagelse ofte synes, som om 
Prismecellerne i deres nedre, tyndvæggede Halvdel vare tangential- 
— delte ved en tyk, temmelig lysbrydende Væg; en nærmere Under- 
… søgelse af yderst fine Snit og ved Hjælp af kemiske Reagenser har 
vist mig, at det er Cellekærnen, som giver Anledning til Fæno- 
menet. Saa vel Overhuden, som det underliggende Væv modstaar 
; gt 
