120 : i DEL 
I den blomstrende Plantes Frugtknudevæg ere Cellevævene 
naturligvis ikke udviklede saaledes som i den modnes; Prismelagets 
Celler, der i den sidst nævnte Periode langt overgaa Overhudscellerne 
i [radial] Længde, ere her omtrent af samme Størrelse; de ere ikke 
fortykkede og have altsaa ingen Lyslinje, men danne dog et første 
Subepidermale, der er skarpt afsat fra de indenfor værende, ikke Sy 
såa regelmæssig ordnede Parenkymceller. 
Paa det Sted, hvor Honningkirtelen befinder sig (Tab. I, Fig. i Ea 
6 og 7), ere Overhudscellerne prismatiske, stærkt radialt strakte 
og 2% 4 Gange tangentialdelte; paa Overgangsstedet mellem Kirtel 
og det tilgrænsende Væv blive de kortere, og Tangentialvæggenes 
Antal bestandig færre. I dette .Parti af Overhuden findes ingen 
Spalteaabninger; den udskilte Nektar diffunderer ud gennem en 
for øvrigt let iagttagelig Kutikula. Midt paa Honningkirtelen bar 
- Overhuden sin største Tykkelse. — Det bør bemærkes, at Frugt- 
… knudens Overhud paa hele den øvre Ende, altsaa omkring Gr SØ 
Fod, ogsaa ere tangentialdelt. 
"Det første subepidermale Cellelag bliver underneden Kirteléné S : 
Overhud meget radialstrakt; dets Celler, som under Blomstrings” DB 
tiden ere tyndvæggede, ere tangentialt delte, men kun i deres ig 
nedre Halvdele; navnlig gælder dette om det Parti af det sub- 
epidermale Væv, som befinder sig midt paa Kirtelen, i det dets S 
indre Omrids buer sig stærkt indad.  Saavel Epidermis som dette 
saa stærkt udviklede Væv derunder staa efter det hele Udseende at 
dømme i Afsondringens Tjeneste; Celleindholdet er som sædvanligt i 
Nektarialvæv metaplasmatisk og har. allerede uden Reagentier et 
fra det omgivende Væv forskelligt Udseende. 
Det under første subepidermale Lag liggende Parenkym ; der 
paa de andre Dele af Frugtknuden er temmelig tykvægget, er her 
i Kirtelen for det første meget mægtigere i Tykkelse og for det 
andet sammensat af langt mere tyndvæggede Celler med ejendomme- 
lig lysbrydende Protoplasma. Midt i dette Væv dannes der en meget 
stor Hule (2 i Figurerne) ved Cellernes Ødelæggelse; den strækker 
sig 
lige ud til første Subepidermale og de den navnlig i dens. 
