253 
2, Om nogle især arktiske Gadus-Arter m. m. 
De amerikanske Ichthyologer have ikke alene ophøjet de Gin- 
therske Subgenera: Boreogadus og Pollachius til selvstændige 
— Slægter, men indført 2 til: Microgadus og Melanogrammus. Den 
— eneste af disse, som jeg maaske vilde kunne acceptere, er Polla- 
—…chius: at udsondre Sejen og Lubben subgenerisk fra de ægte 
i i Gadi, er vistnok ikke aldeles uberettiget. re: 
Af nordiske Gadus-Arter ere følgende mig bekjendte: G. mor- 
ha L., GQ ogak R., G. novaga Pall. (Arkangel), G. saida Lep., 
j G. Esmarkii Nilss., G'. minutus L., G. luscus L., G. merlangus L., 
PÅ æglefinus L., G. potassoa æ) Dåb. G. virens L. og G. pol- 
. lachius L. Herved er at bemærke: 
1. Med Hensyn til Forekomst og Udbredning: Ved Færø 
forekomme foruden de almindeligt udbredte nordiske Torske-Arter 
— følgende 3: G. potassoa R., G. minutus L. og G. Esmarku Nilss., 
" derimod ikke G. saida Lep. 
"Ved Island forekommer: G: morrhua, G'. æglefinus, G'. saida 
hk OB Ef virens. 
Ved Grønland: G. morrhua, G. ogak, G. saida og G. 
"irens, 
% 
2. Steindachner har!) forenet G. minutus L., som den yngre 
£ Form, med G. luscus L., og andre have fulgt ham heri. Jeg er i 
å Tvivl om Rigtigheden af denne Reduktion, da de mig foreliggende 
i Ældre og yngre Individer sondre sig vel nok i 2 Rækker, for 
— hvilke Artskaraktererne holde Stik, uden Overgange. Jeg skjelner 
… derfor indtil videre mellem dem. De foreliggende Exemplarer af 
"G. luscus dels fra Nordsøen (Bohuslån, Skagen bl. a.), dels fra 
ERE se RE NREEREE 
eh Tehthyol. Bericht. iiber eine nach Spanien und Portugal unternommene 
Reise Sitz. Ber. Akad. d. Wiss. Wien. LVII meeek S. 38 (Sep.). . 
