122 
for Drægtighedstiden har Ovariet en tyk, muskuløs' Væg,. hvis 
Ovarialparenchym indvendig bærer en Mængde omvendt flaskeformige 
Fremspring af forskjellig Størrelse, som indeholde Æggene; i de 
største findes de mest udviklede Æg, som ud paa Sommeren, i 
August, skulle løsne sig og befrugtes. Efter Ægløsningen blive 
disse Ægs tomme ,,Calyces" tilbage uden at formindskes (de for- 
størres snarere) og tjene ved Sekretion af Ovarialvædsken Ungernes 
Ernæring under hele Drægtighedstiden. Efter Ungernes Fødsel for- 
mindskes de ganske langsomt og ere ukjendelige i August, naar 
den nye Brunst indtræder; under den gradvise Reduktion af disse 
Calyces, som have udspillet deres Rolle, forstørres samtidig de 
ved deres Basis siddende Calyces, som indeholde de næste Æg i 
Udviklingen, som under den indtrædende Brunst skulle løsnes og 
befrugtes. j 
Af Aalekvabbens Udviklingshistorie haves to ældre Frem- 
stillinger, af Forchhammer og af Rathke, af hvilke særlig 
sidstnævntes er et meget smukt og fuldstændigt monografisk Arbejde. 
Med Hensyn til Kjønsorganerne hos Embryonerne erklærer 
Forchhammer S. 19, at han intet Spor har kunnet opdage af dem, 
hvorimod Rathke hos de større Fostre, noget før Midten af Embryo- 
nallivet (S. 56, $ 41), ikke blot har fundet dem men endogsaa er 
i Stand til, i al Fald paa endnu mere fremskredne Stadier, at 
adskille Hannerne fra Hunnerne; paa Tab. II, Fig. 17 afbilder han 
et Embryo fra 13de Oktober aabnet, saa at Kjønsanlægget ses in 
situ, og paa Tavle V, Fig. 67 Ovariet af en Unge fra de sidste 
peculiaris, ovario et vesicæ communis". Rathke (Bildungs- und Entw. 
etc. p. 3) angiver Mundingen rigtig. Hyrtl (Beitråge zur Morpho- 
logie der Urogeuital-Organe der Fische p. 396 og Das uropoétische 
res lg i al Fald er rigtigere, thi saaledes kan det næsten se ud. 
Hans Fig. 12 er dog ikke korrekt, thi Urethra udgaar ikke fra Bag- 
enden af Urinblæren, men fra dens U : fajul 
Bagenden. s Underside, et godt Stykke 
