RET SEES HE ar ER REF ER SERENE FEB EEL EIN SSO HIVE rs ne EN TE Re SN Sar SE GE» SOS ET ERE as MS Sr Saars ENE ENDE SE 
Ad SE URE REDE HS BYE rer hob ead 7 
5 ERE N- i SS S 2 
317 
Koloni vår slynget ind i Koloni. Man kan næppe gøre sig nogen 
Forestilling om, hvilket pragtfuldt Skue slig en Stub afgav. 
Disse enorme Masser af Kolonier, der næsten pludselig opstaa, 
skylde hverken Larver eller Statoblaster deres Oprindelse, men 
derimod hovedsagelig Formering ved Deling af Kolo- 
nierne. Denne foregaar langt livligere, end man vistnok før 
har ment; den er ganske frivillig og meget konstant, ogsaa 
paa .de i Akvarierne indtagne Stykker (Tab. IV, Fig. 40). Har 
man i disse en Koloni af c. 1 Decimeters Længde, ser man, at 
snart en Del afsnøres fra en af Enderne, snart at hele Kolonien kan 
falde i flere eller færre Stykker, der krybe fra hverandre. Iøvrigt 
er det vistnok særlig ved Indgreb udefra, at Delingen finder Sted; 
i Almindelighed ere Kolonierne næppe mere end 5—6 Centimeter lange, 
og det er kun i meget beskyttede Partier af Søer, at de særlig 
lange Kolonier findes. Et godt Fæste for disse afgive Aakande- 
bladenes Underside. Smaa Kolonier findes ogsaa paa Grene og 
Stilke, hvor i saa Tilfælde enhver Plads bliver benyttet; Kolonierne 
dele sig nemlig her stærkt, og de mindre Partier krybe hen og 
indtage hver ledig lille Plet. Undersøger man Voksepladserne i 
Oktober— November Maaned, ir Kolonierne stærkt decimerede; de 
ere mu nærmest Statoblastsække; de sorte og rødbrune Stato- 
blaster ligge tæt ved hverandre i stort Antal, og hver Koloni 
indeholder ofte 4£—500 Statoblaster; samtidig synes Forbin- 
delsen med Underlaget at blive mindre fast; Kolonierne løsnes halvt 
eller helt fra dette, flottere ud i Vandet fra Underlaget og rives i 
Stykker af Bølgerne. I November Maaned tager man ofte i Søernes 
Overflade disse drivende Statoblastsække eller simpelt hen en Klump 
paa c. 50—100 Statoblaster, sammenklæbede med en Smule Gelé, 
Resten af Kolonien. Undersøger man Kolonien i Forfaldsperioden 
under Mikroskopet, ser man de talrige Polypiders Fordøjelseskanaler 
som sorte Prikker igennem Huden; Lophophorerne ere faldne af, 
og kun Polypiderne ude i Randene af Kolonien bære dem endnu, 
men selv disse Polypider ere svage og reagere næsten ikke for 
ydre Indtryk.  Knopskydningszonen viser sig næsten blottet for 
