48 



vare 0,8 mm lange, 0*3 mm brede* tydelig firsidede, forneden ikke 

 lige afskaarne dog med fire næsten ligestore Opsvulninger i Hjer- 

 nerne, foroven med en hoi Klokke-Isse. 



Sammenligner man nu de af Sars, Forles og Goodsir angivne 

 Maal og Tal hos den nordiske Art med de samme Forhold hos 

 den sydamerikanske, seer man, at hin adskiller sig ved sin rin- 

 gere Storrclsc (3|" S*, 4±" F. G.), og det mindre Antal af Længde- 

 striber (12-16 S.) og af Tentakler (50—60 S., 40—50 F. G.). De 

 medusebærende Grenes Forhold til Stammerne og Formen af de 

 opammede Meduser, der hos C. nutans kun ere lidt hoiere end 



* 



brede* medens de hos min ere mere end dobbelt saaf hoie, vise 

 ogsaa , at disse maae være arlsforskjellige ; hvorvidt der endog 

 maaskee kan være en storre, en generisk, Forskjæl imellem dem, 

 maa det være fremtidige Undersogelser forbeholdt at vise. 



- 



I denne Henseende skal her. kun bemærkes, at der vistnok 

 under Corym. nutans sars skjuler sig to meget forskjcllige Arter, 

 den oprindelige, i 1835 beskrevne, Form fra Glesvær med skjæve 

 Klokker, der have en stærkere udviklet Knude eller Tentakel i 

 det ene Hjorne, og den senere i 1849 ved Reine i Lofoten iagt- 

 tagne, hvilken .Sars bestemt tillægger lige afskaarne Klokker og 

 lige udviklede Tentakler*). Jeg maa heri see en Artsforskjet og 

 kan ikke vedkjende mig den Mening, som min Ven Sars synes 

 at ville delagtiggjore mig i, at det skulde være .en blot Kjckis- 

 forskjel, og endnu mindre kan jeg regne Forskjellen til Indtægt for 

 den i Tydskland nu saa meget yndede Anskuelse om en hyppig 

 optrædende Tveformighed hos de fuldudviklede, af Kollepohpcr 

 opammede Gopler, eller deri see et Tegn paa en saakaldt Dimorphie. 



Klokkerne af den forste Form (C or. nutans sars) med den 

 ene mere fremragende Tentakel, har Prof. Forbes i sit fortrinlige 

 Værk over de engelske Smaagopler (British naked-cyed Medusæ 

 p. 72, 73 og 82) med stor Sandsynlighed paapeget at kunne hen- 

 fores til hans Slægt: Stcenstrupia, maaskee endog til Arten St. rubra, 

 derimod ville vel Klokkerne af den senere iagttagne Form (for 

 hvilken jeg vilde foreslaae Navnet Cor. Sarsii) af Mangel paa An- 

 tydning til en saadan skjæv Udvikling vanskeligen kunne henforcs 

 til denne Slægt. 



) Sars Beretning om en i Sommeren 1849 foretagen zoologisk Beise,S. 16. 



