89 



dem med dem, som forekomme hos Chelidonium majus L. Ogsaa Schulz har 

 paa' flere Steder forvexlet dem med Mælkekarrene, 



Mohl 1 ) sogte tilbage til det rigtige Udgangspunkt, som Moldenhawer 

 havde forladt; han beviste, at de ikke vare Mælkekar, og fandt, at de ud- 

 gjorde en væsentlig Bestanddeel af Monocotyledonernes Karbundter; det var 

 ham bekjendt, at de gik forud for Dannelsen af de andre Bestanddele af Kar- 

 - bundtet, og han negtede ikke ^ at de ogsaa kunne forekomme hos Dicotyle- 

 donernp] alligevel kunde han ikke beqvemme sig til at identificere dem med 

 Dicotyledonernes Kambialceller. 



Andre Botanikere ere vel enige med Mohl i, at de ikke ere Mælkekar, 



* 



men ere dog uenige om deres Betydning. 



Meyen-) beskriver dem som langstrakte, tyndhindede Parenchymceller, 

 forkaster Mohls Benævnelse vasa propria og betragter dem som Karbundter- 

 nes Marv, hvorfor han kalder dem Karbundtmarvceller („Holzbundel-Mark- 

 zellen"). 



Treviranus 3 ) kalder dem blot forlængede Celler. 



Link afbilder dem ofte 4 ), men forbigaaer dem i Almindelighed i Beskri- 



■ 



velsen; et Sted kalder han dette Cellevæv parenchymatiskBast, 



Det er de samme Organer, som JtfoAJ 5 ) i sin Beskrivelse af Tamus Ele- 

 phantipes omtaler saaledes: ,, Karbundternes Cellesubstants bestaaer af meget 

 „tyndvæggede med horisontale Skillevægge forsynede Celler, saa at hele Stam- 

 „men aldeles mangler den fastere Cellesubstants." 



Trecul kalder dem „cellulesallongées" hosNuphar lutea, og siger om dem, 

 ,,at de i Begyndelsen ere fyldte med en guulgron Vædskc, som senere bliver 

 „farvelos og indeholder Korn 6 ). 



99 



Naudin 7 ) benævner dem paa en lignende Maade. Denne Forfatter af- 

 bilder og beskriver med stor Noiagtighed, hvorledes de i Begyndelsen danne 

 Karbundtet og senere efterhaanden omdannes til Spiralkar. 



Paa samme Maade benævner Milbel dem undertiden 8 ). 



*) Mohl, vermischte Schriften bot. Inh. J46. r 



2 ) Meyen, neues System der Pflanzen-Physiologie. S. 337—339. 



3 ) Treviranus. Physiologie der Géwåchse. S. 194 (efter Meyen). 



4 ) Link de structura caulis plantarum monocotylearum. 



5 ) Vermischte Schriften bot. Inh. S. 186. 



6 ) Trecul siger i sin ovennævnte Afhandling om den o 

 faisceaux — composes de plusieurs vaisseaux — environés de cellules 

 alloTigées"; nogle af disse anseer Trecul med Urette for „cellules fibreuses". 



b 7 ) Ann d.Sc. nat. Bot. 1844. T.l. S. 171, „Le tissu cellulaire allonge, auquel 



les trachées formaient dans le tige une sorte d'etui". 



8 ) Ann. d. Se. nat. Bot. 1845. T. 3. S. 327. 



• ■ 





