111 



tet senere, som de af Spix samlede Fiske jo forst ere bearbeidede 

 efter den Reisendes Dod, saa kan jeg ikke nægte, at jeg strax 

 nærede Mistanke mod Paalideligheden af den ovenfor anfiirte An- 

 givelse, og denne blev i meget hoi Grad bestyrket, da jeg ved 



at eftersee Spix s 



og 



Martius's Reise*) fandt, at de bayerske 



Reisende under deres Ophold i Salgado havde i Rio de San 



Francisco iagttaget og 



fanget en 



Fisk ved Navn 



n 



^Gorubina , 



»? 



lille 



thi dette Ord er oiensynligen ikke andet end en Forvanskning 

 eller uheldig Opfattelse af Navnet Curvina, med hvilket Pachy- 

 urerne betegnes i Provindsen Minas geraés, og til denne „Gorubina 

 vilde der intet Spor findes i Agassiz's Værk, hvis man ikke tor 

 ansee den for netop at være hans Pachyurus squamipennis. 



Paa Grund af alle de her fremsatte Omstændigheder kan 

 jeg indtil videre kun opfatte Pachyurus- Slægten som en 

 for Brasiliens Floder eiendommelig Gruppe af Sciænoider , til 

 hvis af Agassiz og Cuvier iovrigt skarpt fremhævede Charakterer 

 endnu maa foies den dobbelte Skjælklædning som et væsenligt Sær- 

 kjende. Af de fire Arter, der for Tiden kunne henfores til denne 

 Slægt, have de tvende hjemme i San Francisco Floden; de tvende 

 andre ere hidtil kun fundne i en af dennes AfQuenter, Rio das 

 Velhas; den af disse sidste, af hvilke der endnu ingen Beskri- 

 velse foreligger, har jeg til Hensigt at beskrive udforligt paa 



et andet Sted, 



°g 



vil derfor her indskrænke mig til at med- 

 dele en kort Diagnose af den; tillige anseer jeg det for hen- 

 sigtsmæssigt at tilfoie en ny Diagnose af den Art, jeg tidligere har 

 beskrevet her i Tidskriftet, da man ved Hjælp af en saadan 

 bedre end ved den ældre vil kunne tydeliggjore sig Forskjellen 

 mellem denne Art og den nye, hvis Diagnose her meddeles for 



forste Gang. 



1. Pachyurus Lundii Rhdt. n. sp. 



Hovedets Længde udgjor en Fjerdedeel af Totallængden og er 

 stbrre end den storste Hciide, der indeholdes omtrent halvfemte Gang 

 i Længden ; Underkjæben er længere end Overkjæben og springer 

 frem foran dennej naar Munden lukkes; langs Kroppen til Hale- 

 finnen tælles henimod 130 Skjæl. Farven er solvhvid med et graa- 

 ligt Skjær langs Ryggen^ fra hvilken nogle utydelige morke Baand 

 strække sig i skraa Retning ned mod Sidelinien; begge Rygfinnerne 

 ere besatte med sorte Smaapletter. Finnernes Straaletal er: 



forste Rygf. iO; anden Rygf. 1.33; Gatf. 2.7; ttalef. 17; 



Brystf. 15 eller 16; Bugf. 1.5. 



*) T. II. S, 536 4 558. 



■ 



