41 



og deraf dragne Slutning dvæler han ogsaa %ed S. 267 i sine 

 zoologiske Samlinger, af hvilke jeg dog her, da intet nyt Stof er 

 bragt til, kun vil optage de Ord, hvormed han nærmere forklarer, 

 hvad han, idetmindste i 1809, da lian nedskrev dette Hefte, har 

 ment ved „ikke langt borte'. — „Da Gronlænderne paa det 

 Sted, hvor jeg var (Frederikshaabs District), pleiede at fare om- 

 kring paa alle Oer ? endog de temmelig langt bortliggende, og 



saae aldrig disse Fugle der om Sommeren, eller have kunnel 

 finde deres Reder — kun en stor 6e, kaldet Umenak, dens 

 vestre Side ved Havet, og hvad Vesten for samme maatte ligge 

 yderligere Vest ude i Havet kommer man ei til — tænker jeg 

 da) at de deromkring, langt fra Folk og paa andre flere Steder 

 Vester ude maae have deres Ynglesteder, omtrent ligesom Tey- 

 sten, paa bratte Klipper ved Strandbredden uden synderlig Til- 

 beredelse." 



Hvad der ved den Fabricius ske Iagttagelse strax slaaer 

 Enhver, der kjender Gronlændernes store Sands for Naturen og 

 derved skærpede die for denne, nemlig at Ungen af en saa an- 

 e I seelig Fugl, der i mange Henseender havde Krav paa de Ind- 



fodtes Opmærksomhed, umulig kunde komme fra en Rede, der 

 Jaae indenfor det af disse befarede Territorium, har naturligvis 

 ogsaa slaaet Forfatteren selv, og derved seer man, at han er 

 blevet bragt til at henlægge dens formodede Yngleplads til saa 

 fjerne Steder, at en saa ung Dununges Hidkomst fra disse bliver 

 e " Hgesaa stor Uforklarlighed. Den eneste naturlige Udvei synes 

 m 'g her er, at antage en, især paa de Tider let undskyldelig, 

 p eiltagelse, idet den af Fabricius sete Dununge (til hvis Erkjen- 

 de| se han hverken i fauna groenlandica eller i hint foromtalte 

 Manuscript meddeler det Mindste) aldeles ikke har været nogen 

 lT nge af Alca impennis, men af en eller anden storre Fugl. hvis 

 l "nge har været Fabricius ubekjendt. Til denne Antagelse Ivinges 

 Naturforskeren foruden ved de allerede anfdrte Uforklarligheder 

 endmere af folgende to opbevarede Træk af Geirfuglens For- 

 Plantningshistorie: 1) at den nemlig yngler saa tidlig, at den 



