52 



Dette synes efter Beretningen at maatte have været i sidste 

 Trediedel af Juli. 



1594. Den sidste Oplysning jeg for dette Aarhundredes Ved- 

 kommende har kunnet finde om „Pengwin" fuglen i disse gamle 

 Beretninger om de engelske Reiser til hineEgne 5 er ? at den ogsaa 

 maa have givet nogle Smaaoer Navn Vest for Newfoundland og 

 inde i St. Lawrencebugten, Nord for Cap Breton. Thi i Siluester 

 Wyets Reise*) hedder det i Skildringen af hans frugteslose Be- 

 stræbeiser for at finde de anskudte Hvaler paa Oen Anticostes 

 eller Natiscotecs Kyster: 



w we returned backe to the Southwarde, and were within 

 one league of the Island of Penguin^ which lyeth South from the 

 Eastermost part of Natiscotec some twelue leagues. From the 

 Isle of Penguin wee shaped our course for Cape de Rey and 

 had sight of the Island of Cape Briton" eet. p. 242. 



Ifolge disse Seilingsretninger og Afstande bliver Beliggen- 

 heden af denne Pengwinoe saa nær Fugleoerne i St. Lawrence- 

 bugten, hvilke jeg ovenfor har omtalt, at man maa formode, de 

 maae betegne Et og det Samme**). 



Samtlige disse Vttringer af engelske Sofarende vise altsaa 

 tilstrækkeligt Rigtigheden af den Formodning, som Kaartenes 

 Navne maatte fremkalde. Pengwin- 6erne have utvivlsomt Navn 

 efter Fugle, og disse Fugle havde idetmindste de Ligheder med 

 den Fugl, Englænderne hjemme kaldte Pengwin og vi Geirfugl, 

 at de vare hvide og sorte af Farve, saa store i Kroppen som 

 Gjæs, og uduelige til Flugt paa Grund af deres korte og sraaae 

 Vinger. Hvor disse Fugle vare. synes de dernæst, i dette Tids- 



*) The voyagc of the Grace of Bristol! of M. Rice Jones, up into the Bay of 

 Saint Laurence to the Northwest of Ncwefoundlanrl, as farre as the Ile 

 oF Assumption or Natiscotec, for the barbes or fynnes of W hales and 

 traine Oyle, made by Siluester Wyet , Shipmaster of Bristol!. Hahluyt 

 III. S. 241—242. 

 **) Disse Oers Fuglerigdom omtaler Charles Leigh i stærke Udtryk; see: The 

 voyage of M.Charles Leigh and diuers others to Cape Briton and the Isle 







of Ramea. 1597. Hakluyl III S. 242 (nederst) og 249 (Overst) 



