58 



Af Thevets Meddelelse fortjener endnu at fremhæves, at ligesom 

 Navnene Godets og Margaux synes at have været velbekjendte 

 Fuglenavne for de ældste Sofarende i de amerikanske Farvande, der 

 da ved det sidste i Reglen have betegnet Havsuler (Sula), medens 

 de ved det forste hyppigst betegnede en Svartfugl ialmindelighed 

 eller en Alke; saaledes lader det ogsaa til, at Navnet Aponars 

 eller Apponats hos Datidens Sofarende begyndte at blive en alminde- 

 ligere Benævnelse paa Fugle, der manglede Flyve-Evnen, og altsaa 

 at blive benyttet som Ordet Pengvin senere og nu. At Ascen- 

 tionsoens Aponar ingen Geirfugleform har været, kan man af 

 Familiens geographiske Udbredning temmelig sikkert slutte; 

 man maa naturligvis snarest formode en Spheniscus under den, 

 men derved er dog at erindre, at Oen ligger temmelig fjernt fra 

 den nordligste Grændse for denne sydlige Fugleslægts nuværende 

 Udbredning i Atlanterhavet. 



Saaledes stiller sig altsaa Forholdet for denne store Fugls 



Vedkommende igjennem hele det seoctende Aarhundrede ; der 



* 



synes at have været nok af dem baade paa de Smaaoer, hvor 

 de havde deres Tilhold, og at være fanget rigelig bort af dem 

 hvert Aar, og dette ikke af een Nations Skibe alene. Beretnin- 

 gerne tyde, saa synes mig, fra alle Sider hen paa, at alle Skibe 

 have provianteret sig mere eller mindre med disse Fugle, naar 

 kun Vind og Veir have tilladt det, om endog nogle i en langt 

 hoiere Grad end andre have maattet drive denne Fuglefangst, 

 fordi de hjemmefra vare saa ufuldstændig forsynede, ja ofte kun 

 provianterede for et Par Maaneder eller for de faa Uger, som 

 Overfarten varede*). For at danne sig en tydeligere Forestilling 

 om den Mængde af Fugle, som aarligen der er bleven ihjelslagen, 

 maa man erindre, at igjennem hele den sidste Halvdel af det 

 nævnte Aarhundrede bleve Fiskerierne og Robbe- og Hvalros- 

 slagene drevne i St. Lawrencebugten og omkring Newfoundland med 



: 



) Haklugt III. S. 171. 



