71 



et Resultat, der for denne Side af Atlanterhavet synes temme- 

 lig utvivlsomt,, lader sig vanskelig besvare, men har ogsaa langt 

 mindre Interesse, end selve Kjendsgjerningen ; uden at ville 

 kaste Skylden synderlig mere paa den ene end den anden, maa 

 man vistnok forestille sig Forholdet saaledes, at Fuglen allerede 

 forend Europæernes Ankomst har ved de Indfodtes Forfølgelser 

 været i en betydelig Grad aftaget i Antal, og maaskee kun fandtes 

 i storre Mængde paa de længere bortliggende Smaaoer, til hvilke 

 de Indfodte meget vanskeligt kunde komme*). 



B. Geirfx 



Forekomst ved lidoerne i den ostlige Del af 



* Atlanterhavet. 



Efter nu, saavidt muligt, at have sogt i rigtigere Træk at 

 fremstille Geirfuglens forrige Udbredning ved den vestlige Side af 

 Atlanterhavet, vil jeg kortelig berore dens Udbredning for og nu 

 v ed den modsatte Side af dette Hav, da der ogsaa til Opfattelsen 

 af dette Forhold savnes, som mig synes, en Sammenstilling, lige- 

 som ogsaa Et og Andet i det hidtil Antagne trænger til Berig- 

 tigelse. 



* 



Efter Gangen i det Foregaaende vil det være naturligst, ogsaa 

 her at gaae fra Nord imod Syd, og af Fuglens bekjendte Yngle- 



i 



pladse frembyde sig da forst de ved Island. 



t. Geir fuglen ved Islands Kyster. 



Det er ikke bekjendt, at Fuglen har ynglet uden ved nogle 

 Smaaoer eller Skjær, der alle bære Navn efter den og alle ligge 

 flere Mile fra Oens sydlige Rand. Det vigtigste af disse Geir- 

 fugles/tjær er det „vestlige", der ligger omtrent 3 Mile Sydvest for 

 Islands Sydvest-Pynt, Reikenæs, i Nærheden af de fra de vul- 



) I sit Brev har Professor Rasch ogsaa antydet, at det forekom ham, at 

 Stmcitz i et eller andet Hefte af sine Dagboger havde yttret, at Micmac- 

 Indianerne havde givet den Fugl, som han ansaae for den Sydlige Pinguin, 

 det sidste St6d; men R. havde ikke kunnet finde Stedet igjen. 



• 





