101 



Prinds Madoc op Owen Gwyneths .Nedsættelse der 1170, og vi! 

 bekræfte den walisiske Kronikes Beretning heroin ved en Mængde 

 formentlige walisiske Navne, som fra den Tid skulle have holdt 

 sig der. Om denne Prinds's Udvandring til et Land fjernt imod 

 Vest hedder det nemlig: 



alliere he then gaiie to eertaine Ilands, beastes, and foules 

 sundry WeJsh names, as the Hund of Pengwin^ which yet to 

 this day beareth the same. 



There is likewise a foule in the saide countreys ealled by 

 same name at this day, and is as much to say in English, 

 as Whitehcad, and in trueth the said foules haue white heads. 

 inere is also in those countreis a fruit called Gwynethes which 

 is hkewise a Welsh word. Moreouer, there are diuers other 

 Welsh wordes at this day in vse" *). v 



Ifolge denne Udvikling har altsaa Pw^w-Navnet forst været 

 givet til Geirfuglen af Englænderne, og det paa Grund af den 

 store hvide Plet paa Forhovedet, hvilken ogsaa havde givet An- 

 ledning til den allerede omtalte nordiske Benævnelse: Biillefugl. 



the 



Lade vi nu et Oieblik selve Afledningen staae ved sit Værd, 



- 



°g holde os kun til det Sporgsmaal, om Englænderne eller Hol- 

 lænderne forst have havt Navnet „Pingvin", saa er det jo ved de 

 allerede anforte Uddrag af de ældste Reiser til Newfoundland 

 fuldstændig oplyst, at Geirfuglen er idetmindste ligefra den forste 

 •ndfodte Englænders, Hores, Reise til Newfoundland 1536 be- 

 slandigen blevet nævnt af Englænderne med Navnet „Pengvin'% 

 °g ligesaa klart lader det sig vise, at længe forend Hollændernes 

 ovennævnte forste Ankomst til Port Desire og Magellanstrædet, 



*) Hakluyi IH. S. 217. Skj ondt denne Ordets Oprindelse kan være lige rigtig, 

 enten den omtalte Prinds har nedsat sig i hine Egne eller ikke, skal jeg 

 dog bemærke, at selv A. v. Humboldt ikke finder nogen Grund til at be- 

 tvivle Kigtigheden af denne tidlige Udvandring. A. t>. Humboldt, Kri- 

 t'sehe Untersuch. ub. die Entwiokelnng der Kenntn. v. der ncuen Well. 

 R d. 1. S. 388, 392. 



