109 



benet er blevet forkortet i den Grad, at det netop kun er halv saa 

 langt som Overarmen, medens det hos Alca torda næsten er af 

 lige Længde ( 4 /5)*), og de dertil knyttede Forhold i Haandens Vinge- 

 fjærents ringe Udvikling, ville allerede opveie de ydre Karak- 

 terer, der ellers betinge SlægtsadskilJelse i Fugleklassen. Paa Fug- 

 lens Levemaade indvirker denne Forkortelse i flere Henseender, idet 

 den gjeir al Flugt umulig, og derved tillige helinger en hel anden 

 Opfostringsmaade af Ungen, end den, der findes hos den egent- 

 lige Alk. Medens denne i Yngletiden sees idelig flyvende fra 

 Vandet til Reden med en Fisk i Næbet til Afkommet, roaa en 

 saadan Opfostring hos Geirfuglen af sig selv falde bort, hvad 

 allerede Naumann har bemærket (Deutschlands Vogel. XII Th. 

 S. 645). Hvis Fuglen virkelig i sin'gaaende, oprette Stilling 

 bragte Ungen Foden i Næbet, synes dette at maatte have været 

 et saa ioinefaldende Træk, at det maatte have henledet Opmærk- 

 somheden paa sig, og være bleven bemærket iblandt det Lidet, 

 der er blevet berettet om den fra de enkelte Ynglesteder. Taus- 

 heden i denne Henseende vil jeg derfor være tilboielig til at 

 tolke som et bestemt Vidnesbyrd om, at Opfostringen ikke har 

 denne Form; alligevel kunde dog nok en Mading med Næbet 

 finde Sted, naar man vilde antage, at Ungen gik tilsoes umid- 

 delbart efter at den var kommen ud af Ægget, og dette be- 

 rettes virkelig i nogle Beskrivelser af Fiskeriet paa Newfoundlands- 

 bankerne, men uden at den oprindelige Iagttagelse deraf nærmere 

 angives**). Den af St. Kilda- Beboerne fremhævede Eiendom- 



*) Underarmen paa en udvoxen Geirfugl finder jeg, ved Jlaaling, kortere 

 end paa en udvoxen Alk, og dens Ilaand er nrppe et Par l/mier længere 

 end Alkens, uagtet Overarmen paa hin er betydeligt længere og forne 

 end paa denne, og Geirfuglen i Kropinasse mangegange overgaaer Alken. 



**) En Beretning paa anden eller tredie Ilaand om at Geirfugleungen fores 

 tilsoes, kort efterat den er udruget, er tølgende: 



„Der Pinguin ist ein anderer Vogel, srhwartz und weiss geflecket. 

 Er flieget nickt, und hat nur zween stumpfe Klugel, wormit er auf das 

 Wasscr schlåget, wenn er fliehen oder untertauchen will. Man meynet, 



