HO 



melighed, at den aldrig lagde Æg anden Gang, naar det forste 

 Æg blev den frataget, kunde maaskee staae i nogen Forbindelse 

 med den ulige Opfostring af Ungen og den storre Besværlighed, 



fe 



Fuglen under visse Forudsætninger maa have med at tilfore Ungen 

 Foden, naar den kun svommende og gaaende kan gjore dette, 

 istedetfor at dens nærmeste Frænder ved Flugten kunne bringe 

 denne til Reden. — Vingeforholdet er imidlertid langt fra den 

 eneste ydre Forskjel, hvorpaa en Slægtsadskillelse kunde be- 

 grundes; ogsaa Næbets Forlængelse frembyder en saadan, og 

 endnu mere Fodens Lidenhed, Styrke og hele Bygning, der be- 

 tinger en langt storre Evne til at klattre paa Skjærenes Skraa- 



ninger. (Smlgn. Michahelles. 



Isis 1833. S. 650.) 



Men bor Geir fuglen ved Siden af Tor dalhen danne en egen 

 Slægt for sig, maa den have sit eget Slægtsnavn, idet Navnet 

 Alca efter enhver sund Nomenclatur bor forblive hos Slægtens 



mest egne Indhold, og Sporgsmaalet 



bliver da, om der 



ni a a 



dannes et helt nyt for den, eller om der indenfor Slægtens Sy- 

 nonymer kan findes noget, der med antagelige Grunde kunde 

 udsondres for den. 



Som en egen Slægt har Geirfuglen været opstillet allerede siden 





1771, af vor Landsmand M. T. Briinniche, der i sine „Zoologiæ 

 fundamenta 1 ' lægger stor Vægt paa Vingens Forhold ved Karak- 



er tauche bis auf den Grund hinab, um seine Speise auf der Bank zu 

 finden. Man siehet deren einige, wenn man noch 100 Meilen vom bande 

 entfernet is: sie legen aber ihre Eier auf das Land, wie die anderen. 

 Wenn sie mm Junge ausgebtutet haben, begeben sie sich mit den Jungeu 

 auf dem Ruchen , »ti Wasser , welche sie also auf die Bftnh bringen, voo 

 man einige findet, die nicht grosser sind als ein Kuchlein, wiewol sie so 

 gross werden als dieGånze". SummarischcjXaehricht von dem Bahheljau 

 und Stockfisch-Fang bei Terreneuf in den nordlichen Theilen von America, 

 aus den Schriften des Herrn Denys gezogen, som et Anhang foiet bagved 

 den i Leipzig 1723 i tydsk Oversættelse udgivne C. G. Xorgdragers 

 alte und neue grGnlåndische Fischerei und Wallfischfang, S. 459. Denys 

 egne Skrifter har jeg ikke kunnet hidtil forefinde; efter én hollandsk 

 Oversættelse er det Ovenstaaende gjengivet. — Skulde hin fabriciske 

 Unge kunne være en virkelig Geirfugleunge, kommen langveis fra [???)• 







I i 



