104 



Sars, da den skildres som lille, men Forbes dog bestemt 

 urgerer dens Selvstændighed som Art; forresten minder Afbild- 

 ningen ogsaa om Museets kortarmede islandske Unger af Ast. vio- 

 laceus. Hvad Brandt anforer om sin Aster. ochotense passer 

 ogsaa ret godt paa den her omhandlede Art, uden at jeg dog 

 ligefrem tor paastaae deres Identitet, — Hvilken Udbredning disse 

 to nærbeslægtede Arter, A. violaceus og rubens ^ have, er endnu 

 ikke muligt at sige , da de saa ofte ere blevne forvexlede eller 

 slaaede sammen; maaskee er A. rubens en mere sydlig, A. vio- 

 laceus en mere nordlig Form. Deres Navne ere uheldige, deels 

 i og for sig, deels fordi det vistnok vil være vanskeligt at af- 

 gjore, hvilken af dem der er Asterias rubens Linné, og det var 

 maaskee bedst reent at opgive dem begge, da den Farvenuance, 

 som de udtrykke, neppe har nogen Betydning som Artsmærke. 



Jeg har allerede ovenfor antydet, at Asterias rubens hos 

 Fabricius ikke er nogen af de her omhandlede Arter. Et 

 andet Sporgsmaal er, om G o uld s Asterias rubens*) fra Massa- 

 chusetts eller de Arter, som Stimpson i sin Oversigt over 

 de lavere Dyr, der forekomme ved 6en Manan i Fundy-Bugten**), 

 opforer som Asteracanthion violaceus og rubens kunne være nogen 

 af de her omhandlede Arter; jeg har vel i Prof. S ars' s Sam- 

 ling seet en saakaldet „Ast. rubens" fra Massachusetts og i 



Universitetsmuseet i Christiania en lignende Form fra Newfound- 



land, men uden at have havt Leilighed til en nærmere Under- 

 sogelse, da andre Sporgsmaal optoge min Tid, og jeg dengang 

 endnu ikke havde udredet Forholdet mellem de nordeuropæiske 

 Arter. 



Uagtet Dhrr.Miiller ogTroschel i Archiv fur Natur- 

 geschichte have meddeelt, at Berliner-Museet har erholdt Astera- 

 canthion rubens fra Chili, kan man vistnok a priori benægte Be- 



*) Report of the invertebrata of Massachusetts. Cambridge 1841. 

 **) Synopsis of the marine Invertebrata of Grand Manan (Sinithsonian cøn- 

 tributions). 



