14 
Sted, hvor de to Horn ogsaa i det ydre skiller sig fra hinanden, 
b i Fig. 4) maalt langs Bugterne er omtrent 16%” lang; regnes 
det Parti med, som er forbundet med det andet Horn, bliver 
Længden altsaa over 20Mm; det er tykvægget, indvendig forsynet 
med faa, men tykke og stærkt udviklede Længdefolder. Det 
venstre Børhorns frie Del er kun 2/2 lang; det er ombøjet i 
Spidsen, ender blindt. Indvendig har det omtrent samme Karakter 
som højre, dog er Væggen.noget tyndere, og Folderne ere svagere 
udviklede. 
Højre Uterushorn forsætter sig i en lang Tube, der løber i 
en lommeformig Udposning fra den forreste Del af Lig. latum. 
Tuben bliver videre henimod sin Munding og bærer her en stor 
veludviklet, lappet Tragt; gjennem Mundingen kan en fin Sonde 
let indføres i Tuben. Bagved Udposningen, tæt op til Tragten, 
ligger en veludviklet Æggestok, hvis bagre Del er dækket af Peri- 
toneum; den er 167m lang, 10 bred og 10 tyk. Fra Ægge- 
stokkens indvendige Ende gaar et veludviklet Ligamentum 
ovarii hen i Retning af Uterushornets Spids uden dog at naa 
dette (det taber sig efterhaanden i Ligamentum latum). Den 
mikroskopiske Undersøgelse af et udskaaret Stykke viser aldeles 
normal Æggestok-Struktur: talrige normale Graaf'ske Follikler 
påa førskjellige Udviklingstrin ete.; paa det udskaarne Stykke 
fandtes to meget store Corpora lutea (5mm j; Diam.). 
Af Beskrivelsen ses det, at Dyret paa høj jre Side er bygget 
som en normal Raa; . Udviklingen er fuldkommen saa kraftig som 
sædvanlig. Efter Bischoff") er hos normale Raaer Uterushornene 
regnede til Overgangen i det egentlige Corpus uteri 13—21%m Jange 
— her 20/29,  Æggestokken er efter samme (1. c. p. 5) hos Raaen 
henimod 9mm lang, 7æm høj" og omtrent ligesaa tyk — hos vort 
Individ er Tallene ikke saa lidt højere. Hvis Bischoffs Tal for 
Æggestokken er de normale, er Æggestokken hos vort Individ 
ualmindelig stor. 
7) Entwicklungsgeschichte des Rehes. Giessen 1854. p. 6. 
