207 
Ebbetiden, og paa hvilke de første Repræsentanter for Landplanter 
indfinde sig (se Tavle VI). É 
Betingelserne for Marskdannelsen ere navnlig to: det stærke 
Tidevande og Flodvandets Rigdom påa uorganiske 
Smaadele. To Gange i Døgnet er der Flod og to Gange Ebbe; 
Flodvandet er uklart, graaligt og smudsigt, fordi det er fyldt med 
utallige, yderst fine mineralske Dele (Ler, Glimmerblade, mere eller 
mindre fint Sand 0. a.), vel ogsaa enkelte organiske Bestanddele; 
under Højvande er Vandet i Ro, og da synke de medførte Masser, 
»Slikken" , tilbunds; Døgn efter Døgn og Aar efter Aar højnes 
Havbunden ved denne ,,Tilslikning", og er det end i de allerfleste 
Tilfælde en yderst ringe Tilvæst, f. Ex. 1 Fod i et Aarhundrede, 
der finder Sted, saa er der dog ogsaa Exempler påa en langt 
stærkere Tilvæxt, endog f. Ex. 8” ved en enkelt. Isflod (7de—8de 
Januar 1839), og ved særlige Forholdsregler har man enkelte 
Steder naaet 6 Fod i 1 Aar. 
Før eller senere kommer der et Tidspunkt, da Bunden tør- 
lægges under Ebben, og der findes nutildags i milevide Strækninger 
et Bælte paa indtil 4 Mils Bredde, som térlægges under Ebben; 
dette er ,,Vaderne". 
Vil man f. Ex. rejse over til Manø, da, kan dette kun ske i 
"Ebbetiden; man maa kjøre eller vade den Milsvej, der er mellem 
Øen og Fastlandet; en Række Grene, der ere. fæstede i Havbunden, 
angiver i Begyndelsen den Vej, paa - hvilken man skal kjøre, og 
udenfor hvilken der kan være meget blød Bund, i hvilken Hjulene 
ville synke dybt ned; men er man kommen over det dybeste, hvor 
Vandet i Regelen kun naaer højst til Hjulnavet, høre Vejmærkerne 
snart op, og den sidste halve Del af Vejen kjører man som påd 
et Stuegulv i den Retning, man selv vil, men talrige Hjulspor vise 
dog, hvor den nærmeste Vej gaaer; man kjører over en af; man 
Bølger furet, fast Havbund, der er fuldstændig fri for Stene, og 
Påa hvilken Tusender af ,Sandormeskud" ere de eneste Forhøj- 
ninger, og nogle Sandmuslinger foruden talrige fiskende Maager, 
Ryler, Storke 0. s. v. omtrent det eneste levende, der sees; noget 
