234 
kan Bladene endog være meget lakunøse; ligesaa hos den i Byg- 
ning meget lignende G/aux maritima, der dog snarest bør regnes 
til Strandengen. Selv hos Sandstrandsplanterne, som Cakile mari- 
tima, er Mesofyllet stærkt lakunøst. 
8. Særlige mekaniske Væv i Bladene mangle aldeles, 
fordi de naturligvis gjøres overflødige ved Parenkymvævenes Tyk- 
kelse og -stærke Turgescens. En Antydning af mekanisk Væv findes 
dog hos' Ølyceria: (Fig. 3 D).. 
9%. Karstrængene have hos flere Halofyter en ejendom- 
melig Form, idet de ere meget sammentrykte, næsten baand- 
formede, høje og smalle, se f. Ex. Suæda maritima (Pig.4 Å, E), 
Batis maritima (Fig.8 A, B, C, E), Salicornia herbacea (Fig.1 
M, N); jeg maa tro, at dette staaer i Forbindelse med den stærke 
Turgescens i Parenkymet og den betydelige Størrelse af Parenkym- 
cellerne i Bladenes Indre. 
10. Af morfologiske Ejendommeligheder ved Lerstrandsforma- 
tionen, hvorved den afviger betydeligt fra Sandstrandsformationen, 
kan der anføres: Rødderne ere kun svage og ikke, dybt- 
gaaende (hos de andre tværtimod meget dybtgaaende), og naar 
Udløbere findes, som hos Glyceria maritima, ere de overjordiske; 
derimod træffes ikke de vidt i Jorden krybende, som Sandplanterne 
vise Exempler paa. Disse Forhold staa sikkert, som anført, i nøje 
biologisk Korrelation med Bundens Natur. 
Mange Halofyter lægge sig plat ned paa Jorden, bredende 
deres Grene ud over denne, f. Ex. Arter af Atriplex, Suæda mari- 
tima, Salicornia herbacea, Cakile og Salsola Kali. Dette er 408 
en rent individuel Ejendommelighed, som jeg ikke kan forklare 
biologisk. 
D. Strand-Engen. 
Det Bælte, som vi i vor Natur dernæst træffe indenfor Andel- 
Sræssets, har allerede næsten intet af Halofyt-Naturen; andre Arter 
blive dominerende, og om end disse tildels ere yderst karakteri- 
stiske for Stranden, saa er det Sukkulente dog ikke til Stede eller 
