269 
har fremsat, før han nu i de ,,Krit. anmårkn." repeterer mine. 
Det havde vel da billigvis været rigtigst, om han kort og godt 
havde henvist til, hvad jeg alt har sagt; nu seer det ud, som om 
jeg ogsaa der har gjort galt. 
En passant kan jeg ikke undlade at kritisere hans nys anførte 
Slutning: deraf at han i mindre end 24 Timer har seet een 
eneste Lokalitet, Ivsugsigsok, n. f. Melville-Bay, slutter han, 
at hele Vegetationen over en Strækning af 6—7 Breddegrader er 
i våsentlig mån" afvigende fra Spitzbergens! Nathorst er vir- 
kelig nøjsom med Fundamenteringen. 
Jeg benytter Lejligheden til at pege påa en Mangel, der 
naturligvis klæber ved mine egne og vist de allerfleste Andres, i 
alt Fald Nathorsts plantegeografiske Studier, nemlig, at man for 
at udrede en Floras Historie ogsaa skal veje Slæ gtskabsfor- 
holdene mellem Arterne indbyrdes; men dette fører ind påa 
saa vidtløftige systematiske Studier, at jeg for mit Vedkommende 
maatte lade denne Side ligge. 
Efter disse indledende, p. 2—3 og senere anførte Bemærk- 
ninger om ,,de nakna statistiska jemfårelserna", maa man vente, 
at Nathorst selv har noget helt andet at bygge paa; men er 
man kommen til Ende, spørger man forbavset om, hvor dette nye 
er blevet af, hvor der er Sammenligninger mellem Vegetationerne 
0.8. v.; atter og atter træffer man kun »statistiska jemfårelser”, thi 
hans Studier af Arternes ,,utbredning inom landet" ere jo faktisk 
den rene Statistik og intet andet! Hine indledende ikke-originale 
Bemærkninger vare altsaa ogsaa af den Grund overflødige. 
2. Nathorst anseer det imidlertid netop for min Hovedfejl, 
at jeg tager Grønland som et Hele, og at jeg ikke har 
studeret Arternes Udbredning i Landet selv. Saaledes 
S, 22-93. Att W. kommit til den i min tanke helt og hållet 
Oigtiga slutsatsen at uppstålla Danmarksstrædet såsom DERE 
mellan den europeiska ock arktisk-amerikanske flora, beror derp 
d 
