286 
ovandrerne foruden andet. Nathorst siger p. 18: ,,De vestliga 
elementen i Grånlands flora åro till stårre delen af 
postglacial ålder och hafva invandrat. relativt sent. 
Endast hårigenom synes mig deras frånvaro i anfårda del (63—66" 
n. Br.) samt deras sparsamhet i dfriga delar af åstra Grånland 
kunna forklaras. Ty vore de quarlefvor af Grånlands vegetation 
fre istiden, borde de likvål kunnat bibehålle sig på den dstra 
kusten som på den vestra, eller hade de bort vandra till Island 
och derifrån vid isens afsmåltning dels stannat, dels åter fumnit 
våg till Grånland", 0. s. v. 
Strækningen 63—66? har jeg vel talt tilstrækkeligt om oven- 
for. Naar den og Østkysten i det hele er bleven bedre undersøgt, 
kan det være Tid at tage Sagen op paany. Saa skulde vi ogsaa 
være helt paa det Rene med, om der ogsaa under Istiden fandtes 
isfrit Land paa Sydøstkysten, hvor Planterne kunde holde sig, og 
om der ellers af klimatiske Grunde var lige saa stor Mulighed for 
Plantevæxt der som andre Steder. Østkysten er jo ogsaa nu påa 
Grund af Isbæltet ikke lidt forskjelligt fra Vestkysten. 
Sammesteds (p.18) finder jeg andre Slutninger, som efter min 
Mening ere aldeles urigtige. ,,Se vi vidare till de vestliga arternas 
utbredning efter olika breddgrader, så framtråder genast det sak- 
forhållandet, att storsta antalet vestliga typer i Grønland 
såder om Melville Bay fårekomma mellan 64? og 69 
eller just på den stråcka, der Gronland år Amerika 
nårmast. Denna omståndighet har får åfvrigt redan blifvit på- 
pekad af Berggren. « Det havde vel været billigt, om 
Nathorst havde nævnt, at den af ham kritiserede Forfatters Tal 
(se ovenfor S$.. 273) endnu bestemtere end Berggrens Ord vise, 
hvilken stor Mængde vestlige Arter der er midt paa Vestkysten, 
dog med den Forskjel, at jeg har dette Forhold for en større 
Strækning (64—67? og 67—71?2) end han. 
Det er nu for det første urigtigt, at Prof. Berggren heraf 
»drager den slutsatsen, at en landførbindelse med Amerika fordum 
hårstådes varit forhanden"; thi Berggren tilføjer: ,,men det k 
åfven vara en fåljd af spridning med isbergs tilbjelp”, 
lader altsaa Sagen uafgjort. 
og han 
Videre siger Nathorst (p. 19): ,,Genom premierlåjtnant É 
Hammers lodningar under danska expeditionen till Grånland me 
SR VER ERE NESSES 
