347 
(Todaropsis ?) Sloanei (Gray) Vll.), som har glat Tragtgrube og 
efter at Girard har beskreven sin Todaropsis Véranyi bliver 
Forholdet lidt mere indviklet. Efter Girard's Beskrivelse af 7oda- 
ropsis Véranyi forekommer det mig, at vi virkelig have med en ny 
Slægt at gøre, om hvis Plads man først med Sikkerhed vil kunne 
udtale sig, naar vi faa Angivelse af Forholdet ved Mundæblet og 
de forskjellige anatomiske Karakterer. 
Forsaavidt som jeg har kunnet undersøge Bruskmasserne, 
ere disse ens byggede hos alle Ommatostrepher; kun skal jeg gøre 
opmærksom paa ét vistnok ganske uvæsentligt Forhold. Hos 1//ex 
er Tragtlaasbruskens ydre Lister jævne og ligeligt udviklede oven 
over de nedre Læber, hos 7odarodes saa jeg Spor til en Udvik- 
ling, som hos visse Ommatostrepher og Dosidicus træder skarpt 
frem; den øvre Liste paa Brusken er op mod Hovedet fortykket, 
hos de store Former stærkest, medens der ved Siden af Længde- 
listen paa Indersiden af Kappen fortil findes en tilsvarende For- 
dybning, saa at den lille Bruskmasse, som findes paa dette Sted, 
aabenbart faar en større Betydning som Modpart til denne For- 
tykkelse. — Hos O. oualaniensis er det bekjendt, at Laasbruskene 
voxe fast til Hæfteknappen paa Kappens Indside. 
Den i Dyrets Bagende anbragte ,,Stødpude" er noget for- 
skellig udviklet; hos Dosidicus er den ganske rudimentær, men til 
Gengæld er Hornbladet indvendig styrket ved en Hornaflejring påa 
Undersiden af den bagerste Del af Skalbladet, som strækker sig 
ned i Hulkoppen. 
Ogsaa i Muskulaturen hersker der den skønneste Overens- 
stemmelse; dog er der ogsaa her et Forhold, der fjærner 1/lex fra 
de andre. — Som ovenfor nævnet, er Musculus depressor infundibuli 
hos Todarodes betydelig svagere nedadtil end oppe ved Udspringet 
fra Laasbrusken, idet Muskelvævet tillige langs den ydre (øvre) Rand 
nedadtil mod Gjællen delvis erstattes af en svag Længdesene. Hos 
Ommatostrephes og Dosidicus er dette Forhold videre udviklet; hele 
det nederste Parti — og langt den største Strækning af Musklen 
