150 



nogenlunde sikkert lislæg i flere Maaneder af Aareb x ). Saa- 

 ledes lægger Godthaab-Fjord saa godt som aldrig til med Is 

 undtagen i dens inderste Bugter, flere Mile fra Kolonien. 



Af særlig Betydning for den litorale Algevegetation er den 

 saakaldte Isfod, hvorved forstaas en Kant af Is, der sidder 

 fast paa Klippekysten, og som naaer fra Højvandsmærket indtil 

 Lavvandsmærket ved Slaptid. Den dannes dels ved Frysning af 

 Havvandet, dels af sammenfrossen Sne. I Nord-Grønland, hvor 

 Havet bedækkes med et sammenhængende Islag, er der en skarp 

 Grænse mellem dette og Isfoden, hvilket beroer paa, at Islagets 

 Niveau forandres med Tidevandet, medens Isfoden sidder fast; 

 denne holder sig længere end Havisen. Angaaende Isfodens 

 Optræden synes der kun at foreligge yderst lidt i Litteraturen; 

 her meddeles nogle Oplysninger, som det er lykkedes mig at 

 indhente fra forskj eilige Sider. 



Ifølge Meddelelse fra Lieutenant C. Ryder begynder den 

 ved Upernivik at dannes om Efteraaret, naar Frosten bliver 

 vedvarende. Den dannes tidligst paa Steder med fladere Vand, 

 ikke for megen Strøm og Sø, samt med ru Klippekyst. Tids- 

 punktet for dens Forsvinden afhænger først af Havisens Bort- 

 gang og derefter af Vejrforholdene. I 1887 laa Isfoden overalt 

 i Slutningen af Juni, og i Juli fandtes den paa mange Steder 

 nord for Upernivik; men i August var der vistnok ikke mere. 

 Længere Nord paa maa den antages at holde sig længere og 

 efterhaanden i større og større Udstrækning at ligge hele Aaret 

 rundt. 



For nogle Kolonier ved Disko-Bugt har Kolonibestyrer 

 Myhre meddelt mig følgende Oplysninger. I Jakobshavns 

 Havn bryder Isen op midt i Maj, men Isfoden forsvinder først 

 i Slutningen af Maj eller Begyndelsen af Juni. Ved en frem- 

 springende Pynt i Nærheden, Nordre-Næs, forsvinder Isfoden 

 allerede i Midten af Maj. Ved Christianshaab er Forholdet 



*) Rink, Grønland II, p. 118. 



