155 



Af de resterende 19 vil jeg yderligere udskyde Rhodymenia 

 pertusa , da der er Grund til at formode, at det ikke er den 

 ægte Rh. pertusa, men snarere en Form af Rh. palmata. Til- 

 bage blive følgende: 



sMelobesia Lejolisii (?) * Rhodochorton intermedium. 



Odonthalia dentata. — spetsbergense. 



s Polysiphonia elongata. s Fucus serratus. 



s — fastigiata. s — ceranoides. 



sDilsea edulis. sAlaria esculenta. 



sFurcellaria fastigiata. — grandifolia. 



* Callymenia rosacea. øLaminaria Agardhii. 



Ahnfeltia plicata. øMonostroma lubricum. 

 sPtilota plumosa. Characium marinum. 



Disse Arter falde i to ret skarpt adskilte Grupper: 1) Arter 

 med sydlig Udbredelse, og som ellers ikke ere hjemmehørende 

 i Ishavet (mrk. s) , og 2) Arter med udelukkende eller over- 

 vejende arktisk Udbredelse. Til den første Gruppe hører ikke 

 mindre end 9 Arter, eller c. 12 pCt. af Spitzbergens Havalge- 

 flora. Hertil slutter sig Ahnfeltia plicata, der vel er ret ud- 

 bredt i Ishavet, men som dog egentlig hører hjemme i det 

 nordlige Atlanterhav. Flere af de sydlige Arter ere dog ikke 

 fundne voxende paa Stedet, hvor de ere tagne, og ere maaske 

 blot blevne førte did af Havstrømninger sydfra. Dette maa 

 navnlig antages at være Tilfældet med Polysiphonia fastigiata, 

 der er en udpræget litoral Alge , og som let kan føres vidt 

 omkring med Ascophyllum nodosum, hvorpaa den altid voxer. 

 Denne sidste Alge er ligeledes fundet opkastet paa Spitzbergens 

 Kyst, men kan ikke antages at voxe der 1 ). Sikkert voxende 

 ved Spitzbergens Kyster ere ialtfald Ahnfeltia plicata, Ptilota 

 plumosa og Fucus serratus. At sydlige Former forekomme ved 

 Spitzbergens Kyster skyldes naturligvis Golfstrømmen, der ogsaa 



Smlgn. Kjellman, N. I. Algfl. p. 244 (195). 



