162 



fundne ved Grønlands Kyster, vil vise sig at være, er ikke godt 

 at forudsige. Efter al Sandsynlighed ville de aller fleste blive 

 fundne i det amerikanske Ishav, og en stor Del vil vistnok vise 

 sig at være vestlige Typer. Nogle ere formodentlig højarktiske 

 Former (f. Ex. Ectocarpus helophorus), andre ville sandsynligvis 

 vise sig at have en større geografisk Udbredelse og maaske 

 ogsaa forekomme ved Finmarkens Kyst. 



Floraen ved Norges Nordkyst adskiller sig altsaa fra Grøn- 

 lands ved Tilstedeværelsen af et meget betydeligt nordatlantisk 

 Kontingent, medens den kun har et Par arktiske eller sub- 

 arktiske Arter, som ikke forekomme ved Grønlands Kyster. 

 Den grønlandske Flora indeholder til Gjengjeld 9 højarktiske 

 og arktisk-islandske Arter og 5 arktisk-amerikanske Arter, som 

 ikke findes ved Norges Nordkyst, og de fleste af de 15 ende- 

 miske Arter kunne ventes at falde ind under disse to Grupper. 

 Det viser sig altsaa, som man kunde vente, og som ogsaa tid- 

 ligere paavist af Kjell m an og Kuckuck, at Algefloraen ved 

 Grønlands Kyster har et langt mere udpræget arktisk Præg end 

 den ved Norges Nordkyst. Flere af de ved Norge manglende 

 Arter ere meget udbredte ved Grønlands Kyster og spille 

 der en fremtrædende Rolle i Vegetationens Sammensætning, 

 saaledes Agarum lurneri, Laminaria longicruris , Laminaria 

 solidungula, Delesseria Montagnei. 



En Sammenligning mellem Floraerne ved Grønlands Kyster 

 og ved Nord-Amerikas nordlige Kyster vanskeliggjøres i høj 

 Grad ved vort mangelfulde Kjendskab til Plantevæxten ved de 

 sidstnævnte Kyststrækninger. Særlig gjelder dette det ameri- 

 kanske Ishav, som i denne Henseende maa regnes til de mindst 

 kjendte Dele af det nordlige Ishav ; men ogsaa den nordligste 

 Del af Nord-Amerikas Atlanterhavs-Kyst maa siges at staa en 

 Del tilbage for Grønlands og de fleste af Nord-Europas Kyster, 

 tiltrods for Farlows fortræffelige Værk fra 1881 l ) og enkelte 



4 W. G. Far low: Marine Algæ of New England. Washington 1881 (Re- 

 port of U. S. Fish Commission for 1879). 



