længere nordpaa. Af disse maa særlig fremhæves Laminaria 

 groenlandica , der er karakteristisk for hele Strækningen , og 

 ogsaa gaar om paa den sydligste Del af Østkysten. Den afløser 

 L. longicruris og synes at begynde netop, hvor denne hører 

 op. Ved sit nordligst kjendte Voxested, Frederikshaab , 62° 

 N. Br. , optræder den i fuldt udpræget Skikkelse. Det vil være 

 interessant at erfare, hvorledes den forholder sig paa Østkysten, 

 hvor den maaske atter mødes med L. longicruris. Det mærke- 

 lige Forhold i disse to Arters Optræden, at den ene holder op, 

 hvor den anden begynder, synes at maatte sættes i Forbindelse 

 med en paa dette Sted indtrædende Forskjel i de hydrografiske 

 Forhold. Paa Grund af den habituelle Lighed, der er imellem 

 dem, kunde man maaske være fristet til at antage den ene for 

 en af ydre Forhold fremkaldt Form af den anden; dog fore- 

 ligger der ingen bestemt Grund til en saadan Antagelse. Men 

 ogsaa i Tilfælde af, at de betragtes som to vel adskilte Arter, 

 synes Forklaringen af deres indbyrdes Udbredelsesforhold at 

 maatte søges i de hydrografiske Forhold. Man kunde tænke 

 sig, at det hænger sammen med den østgrønlandske Polarstrøm, 

 som gaar nordefter langs den sydlige Del af Vestkysten , og 

 som vel konstant følger Kysten til Frederikshaab, medens den 

 derefter forløber mere variabelt, i Reglen dog bøjer vestefter 

 ud i Davis-Strædet. Den dermed følgende mere konstante og 

 lave Temperatur af Havvandet syd for 62° N. Br. end længere 

 nordpaa skulde da passe for Laminaria groenlandica men ikke 

 for L. longicruris. Dette stemmer dog ikke med , at L. longi- 

 cruris gaar meget langt mod Nord ved Vestkysten, og at den 

 er fundet ved Angmagsalik paa Østkysten, hvor Forholdene maa 

 antages at være mindst lige saa konstante som ved den syd- 

 ligste Del af Vestkysten. Man kunde ogsaa tænke sig, at en 

 Forklaring kunde søges i den ovenfor S. 140 omtalte Antagelse, 

 at Atlanterhavets Vand om Vinteren til Tider kan beskylle den 

 sydligste Del af Grønlands Kyst, og at dette kunde være til- 

 strækkeligt til at udelukke L. longicruris , medens L. groen- 



