190 



nævnt i Indledningen, er Kjell m an 1 ) kommet til det Resultat, 

 at der maa findes en ret rig litoral Vegetation ved den syd- 

 lige Del af Grønlands Vestkyst. Dette er blevet fuldtud be- 

 kræftet ved mine Undersøgelser, idet jeg har fundet en saadan 

 Vegetation langs hele den danske Del af Vestkysten , helt op 

 til den nordligste Koloni, Upernivik. Da der, som ovenfor an- 

 ført (S. 148), findes Tidevande ved alle de kjendte Dele af 

 Grønlands Kyster, er der for saa vidt overalt Mulighed for 

 Fremkomsten af en litoral Vegetation; men det er dog neppe 

 sandsynligt, at en saadan vil kunne paavises ved de nordligste 

 Kyster. Isforholdene ville sandsynligvis her lægge Hindringer 

 i Vejen ligesom ved de fleste andre egentlige Ishavskyster. Ved 

 Danmarks-Ø i Scoresby-Sund mangler ifølge Hartz ganske 

 litoral Vegetation, men her ligger Isen ogsaa næsten hele Aaret 

 (September 1891 til August 1892) og umuliggjør saaledes al 

 Plantevæxt i Litoralregionen. Sandsynligvis vil man dog finde 

 en saadan ogsaa i disse Egne ved de Kyststrækninger, der ligge 

 længere ude ved det aabne Hav. Paa de nordligste Steder paa 

 Vestkysten , hvorfra der haves nærmere Oplysninger om den 

 litorale Regions Vegetation, er denne betydelig fattigere end 

 længere sydpaa, ialtfald paa Arter, og sandsynligvis bliver den 

 gradvis fattigere baade paa Arter og Individer, efterhaanden 

 som man kommer længere nordpaa, indtil den tilsidst hører op. 

 Grunden hertil maa søges ikke saa meget i den lavere Tempe- 

 ratur i og for sig som i de ugunstige Isforhold, idet Havet 

 hele den lange Vintertid er dækket af et sammenhængende 

 Isdække og i den korte Sommertid gjerne er opfyldt af Drivis, 

 og idet Isfoden holder sig længere Tid end ved de sydligere 

 Kyster. Denne sidste Omstændighed er navnlig af Vigtighed, 

 da Isfoden netop dækker den Del af Kysten, hvor den litorale 

 Vegetation voxer, og dens længere Varighed saaledes gjør Vege- 

 tationstiden kortere; ja efterhaanden som man kommer længere 



*) N. Ish. algfl. p. 10-11. 



