200 



ensartet som paa beskyttede Steder. Dels bestaar den, som 

 sagt, af langt tiere Arter, og dels ere disse ikke i samme Grad 

 fremtrædende paa de forskjellige Steder. Som oftest er Vege- 

 tationen stærkt blandet, hvorfor man ikke kan give den Navn 

 efter en enkelt dominerende Art, og selv om en enkelt Art kan 

 være fremherskende, er det i Reglen kun paa korte Stræk- 

 ninger. 



Som de mest fremtrædende Arter i den litorale Region 

 paa mere udsatte Steder kunne følgende nævnes: 



Monostroma Grevillei Dictyosiphon foeniculaceus 



— fuscum Porphyra umbilicalis 



— groenlandicum Bangia fuscopurpurea 

 Cladophora arcta Enteromorpha intestinalis 

 Ulothrix. flacca Porphyra miniata 

 Urospora mirabilis Rhodymenia palmata 

 Ectocarpus litoralis Scytosiphon lomentarius 

 Chordaria flagelliformis 



og som Overtræk paa Klipperne Hildenbrandia rosea og Balf- 

 sia clavata. De først nævnte er i Almindelighed de mest frem- 

 trædende, og deraf afhænger Regionens overvejende grønne 

 Farve. 



Ligesom i Fucacé-Formationen ere ogsaa her de enkelte 

 Arter i forskjellig Grad istand til at taale Tørlægning under 

 Ebbetiden, hvorfor de ikke naa til samme Højde over laveste 

 Vandmærke; dog lader der sig i Reglen ikke skjelne mellem 

 horizontale Samlag som i Fucacé-Formationen. Nogle faa Arter 

 holde sig alene til den øverste Del af Fjæren, som Calothrix 

 scopulorum, Pilmia maritima samt Bhizoclonium riparium; 

 men disse Arter ere altid kun tilstede i ringe Mængde og danne 

 ikke eller kun yderst sjeldent en sammenhængende Vegetation. 

 Et større Antal Arter ere indskrænkede til den alier laveste 

 Del af Fjæren, umiddelbart over laveste Vandmærke, hvor der 

 gjerne findes et horizontalt Bælte med rig Vegetation, der aldrig 

 bliver udsat for egentlig Udtørring. I den større mellemste 



