226 



buskformede, den sidste sædvanlig paa Stene i intimt Selskab 

 med skorpeformede Lithothamnier, ofte grænsende op til dem 

 og omsluttet af dem. Voxende paa selve Lithothamnierne ere 

 ogsaa enkelte andre fundne, saaledes Turnerella Pennyi, og i 

 Hekla-Havn Bhodochorton Rothii (?). Imellem Lithothamnierne 

 voxe ofte Äntithamnion Plumula ß, boréale og Ectocarpus 

 ovatus. 



Mellem Lithothamnierne findes ofte Skaller of døde Mus- 

 linger og andre Dyr, hvori voxe de kalkborende Alger Ostreobium 

 Queketti, Gomontia polyrhiza og Conchocelis rosea. Mærkeligt 

 er, at disse Alger, af hvilke de to første ere Grønalger , kunne 

 trives endnu i en Dybde af 18 Favne, skjønt de leve i det 

 Indre af Kalkskaller. De voxe ogsaa i gamle Lithothamnion- 

 Skorper. 



Vegetationen i den dybere sublitorale Region 

 synes ikke at frembyde store Forskjelligheder ved de forskjellige 

 Dele af Grønlands Kyster, hvad der stemmer godt med, at de 

 hydrografiske Forhold i disse Dybder, som ovenfor omtalt, ere 

 forholdsvis ensartede. De fleste af de under de to sidst omtalte 

 Formationer anførte Arter ere fundne ved hele den undersøgte 

 Del af Kysten; men nogle Forskjelligheder er der dog. Saa- 

 ledes er Lithothamnion foecundum kun fundet ved de nordligere 

 Dele af begge Kyster, og det er vist neppe tilfældigt, at Cally- 

 menia sanguinea kun er fundet ved Upernivik, paa den nord- 

 lige Del af Vestkysten. Ogsaa er der nogen Forskjel mellem 

 Øst- og Vestkysten, idet ialtfald Østkysten har nogle i den 

 dybere Sublitoralregion hjemmehørende Arter, der ikke fore- 

 komme paa Vestkysten, saaledes Petrocelis polygyna og Chan- 

 transia efflorescens. Ingen af disse floristiske Forskjelligheder 

 synes dog at give sig Udtryk i Vegetationens almindelige 

 Karakter. 



Ved Sammenligning mellem Steder ved aaben Kyst og paa 

 mere eller mindre indelukkede Steder i Fjorde og Bugter finder 



